373 
fra nydelsen af kjødet, uoget at gjøre med den stinkende forraadnelse. 
Imidlertid frembyder botulismus og sandsynligvis ogsaa hakkekjødforgift- 
ningerne og et vist antal almindelige kjødforgiftninger forsaavidt ana- 
logier med forraadnelsen, som der i det ene tilfælde dannes forraad- 
nelsesprodukter, i det andet gifte, begge dele ved saprofytiske bakte- 
rier, som først efter dyrets død kan komme til udvikling i kjødet paa 
grund af uren behandling eller uhensigtmæssig opbevaring af dette. 
Ved omhyggelig konservering, f. eks. ved saltning i tilstrækkelig kon- 
centreret, omtrent 10 pct., kogsaltopløsning, kan saavel bacillus botu- 
linus's vekst og giftdannelse som forraadnelsen blive undertrykket. 
Trods pølsegiftens frygtelighed er det forøvrigt let at beskytte 
sig mod den. Høiere temperaturer gjør nemlig saavel bacillen som 
dens sporer og gift snart fuldstændig uvirksom. Ved en times ophed- 
ning til 709 C., ved en halv times ophedning til 809 C. og ved fem 
minutters kogning hlir pølsegitten ganske ødelagt. 
Den, der kun spiser friske og godt gjennemko:te pølser, skinker, 
fisk og konserver, i hvilke sidste der ved surstoffets udelukkelse kan 
foregaa en kimeudvikling, vil intet resikere, selv om bacillus botulimus 
og dens gift er tilstede i det ukogte næringsmiddel. Værre er det at 
beskytte sig mod den fra kjødnydelse stammende gastroenteritis. Men 
ogsaa her byder kogning en god beskyttelse; hvis den blot anvendes 
grundigt, undgaaes nemlig herved under enhver omstændighed konsu- 
menternes infektion, hvad der kun er muligt, naar den levende kime 
blir fortæret. I mange tilfælde kan endog enhver fare blive ryddet 
af veien, da — som vi tidligere har hørt — nogle af disse bakterie- 
gifte ligesom botulismusgiften blir ødelagt af varmen. 
Dog er ikke altid det sidste tilfældet. OQgsaa kogt kjød og 
kjødsuppe bar, som tidligere nævnt, ofte givet anledning til svære for- 
giftninger. 
Her kan kun en streng kvæg- og kjødkontrol beskytte. Intet 
dyr burde slagtes, før dets sundhedstilstand er bleven undersøgt af er 
dyrlæge, intet slagtet dyr burde sønderlemmes, intet kjød komme i 
handelen, før en veterinær grundigt har undersøgt det. De hemmelige 
nødtvungne slagtninger bør med alle midler undertrykkes, da de fleste 
farer truer fra dem. Det vigtigste middel til disses bekjæmpelse vilde 
være en almindelig kvægforsikring mod sygdom, da ethvert forsøg til 
hemmelig slagtning vilde falde bort, naar kvægeieren vidste, at han 
vilde blive holdt skadesløs for tabet af det døde kvæg. 
