381 
Anomalier i dyrs levemaade. 
Baade for vilde og for tamme dyr kan der indtræffe omstændig- 
heder, der tvinger dem til at leve paa anden kost end den, de er 
vant til. Eksempler herpaa finder man baade her og der og omtrent 
blandt alle dyreklasser. 
Blandt pattedyrene er der en velkjendt abe, macacus cynomolgus, 
der har faaet tilnavnet krabbeæder paa grund af dens vane at ty til 
kysten for at spise mollusker og krustaceer, blandt hvilke krabber er 
dens yndlingsret. Gorillaen og chimpansen sluger med begjærlighed 
unge fugle. Men aberne er omtrent altædende, saa disse eiendomme- 
ligheder er mindre paafaldende end de, man kan se hos rene plante- 
ædere som f. eks. hesten, der ved leilighed blir virkelige kjødædere. 
Bonvalot har i Thibet seet hestene blive fodret med raat kjød. San- 
derman saa 1 Afrika en hest, der ikke delte hestes almindelige anti- 
pathi mod lugten og synet af blod, slikkesdet blodige lig af en antilope, 
der netop var skaaret op og berøvet indvoldene. 
Ved siden af disse kjødædende heste er der nogle, som er græs- 
ædende paa en egen maade, idet de spiser sin egen og sine fællers 
afføring i mangel af friske planter: disse heste er ogsaa afrikanere; 
flere er døde af denne diæt paa grund-af al den utordøielige sand, 
de samtidigt slugte. Kvæget blir ogsaa leilighedevis kjødædende. 
Ved Huronsjøen er jordbunden paa mange steder ganske øde, rent 
sand, og de, der forsøger at opdyrke disse sandsletter, gjødsler dem 
ofte med fiske, der er fangede i sjøen, stundom uden held, hvis nemlig 
en flok «kjør gaar over sletten; * dette fald spiser de op al fisken. 
I «Nordland fodres kjørene for en del med torskehoder. 
Hesten bliver ogsaa ofte fiskeædende; især er dette-tilfældet med 
Shetlandsponyen, og da man engang havde ført 180: slige over til 
Amerika, maatte man i den første tid lade dem græsse ved stranden, 
hvor de kunde taa fat i saltplanter og leilighedsvis fisk. Lidt efter 
lidt vænnede de sig imidlertid til almindeligt græs og korn. Men 
selv deres efterkommere beholdt smagen for fisk, som de slugte med 
begjærlighed, naar man bød dem. 
I Kamschatka mangler om vinteren alt foder, og heste og kjør 
maa leve af fisk. Selv bjørnen lever af fisk, helst laks, af hvilke der 
findes en mængde i floderne. ,Der er meget faa dyr,* siger Guill- 
mard, ,som ikke lever af laks i Kamschatka.* 
