28 
O. Nordenskiøld hjembragte fra Tierra del Fuego, mente derimod, at 
dyret var uddød. Paa grund af Ameghinos meddelelser udsendtes i 
1898—99 under lord Cavendish's ledelse en ekspedition fra England 
til Patagonien for om muligt at faa tag i et levende eksemplar af dette 
merkelige dyr. Ekspeditionen maatte imidlertid vende tilbage med 
uforrettet sag. Det var ogsaa ganske naturligt, thi de seneste under- 
søgelser har vist, at neomylodon eller grypotherium, som dette dyr 
hellere bør hede, tilhører de svundne tiders dyr, det er med andre 
ord uddød. 
De seneste meddelelser om dette dyr skylder vi direktøren for 
museet i La Plata, dr. Moreno og hans assistent dr. Hauthal. Under 
en reise i 1897 kom de over til Sydpatagoniens vestkyst. Det stille 
ocean skjærer sig her i form af kanaler dybt ind i landet. Ved en af 
disse kanaler, Ultima Fsperanza, fandt de ophængt i en busk et stykke 
skind af et høist merkeligt dyr. Ved senere undersøgelser viste det 
sig, at skindet tilhørte et kjæmpedovendyr. 
Skindet var bleven funden i 1895 under nogle stene i en nær- 
liggende hule og var da af størrelse som en oksehud. Hoved og ben 
manglede, de var øiensynlig blevne skaarne af. Finderne tog skindet 
med sig; de synes dog ikke at have havt forstaaelse af, at de havde 
fundet noget merkeligt, thi de lod reisende, som passerede stedet, tage 
et stykke med sig, saa at det, da Moreno og Hauthal kom over det, 
kun var et ca. 0.5 kv.-m. stort stykke tilbage. Dette tog Moreno med 
sig til La Plata og senere til England, hvor det blev forevist i det 
zoologiske selskab i London. Det af Nordenskiøld til Sverige hjem- 
bragte stykke skal ogsaa skrive sig fra det i 1895 fundne skind. 
I 1899 blev hulen igjen undersøgt og det grundigt baade af Hau- 
thal og svenskerne Nordenskiøld og Borge. En udførligere beskri- 
velse af disse undersøgelser har Hauthal leveret 1 tidsskriftet 
”Kosmos*. 
Hulen har et areal af ca. 12000 kv.-m. Den er 180 m. dyb, 
30—50 m. høi og ca. 80 m. bred. Straks indenfor indgangen hæver 
der sig en ca. 10 m. høi haug, som er dannet af konglomeratblokke, 
som engang i tiden er ramlet ned fra taget. Ca. 30 meter bag denne 
haug strækker der sig en 3—4 m. høi vold stene tvert over hulen, 
som saaledes deles i en ydre, større del og en indre liden. OQgsaa 
indgangen til hulen er spærret af en vold af nedfaldne stene. Kun 
