29 
paa høire side var der let adkomst. Her er stenene øiensynlig bleven 
ryddet tilside af mennesker. 
I partiet mellem haugen og den indre vold var det, at Norden- 
ski-øld og Hauthal særlig foretog sine udgravninger. Hulens bund 
er her bedækket af et 1.2 m. tykt lag gjødsel. I dette gjødsellag, 
som var ganske tørt og som lugtede som bæltedyrets, fandtes to ganske 
vel vedligeholdte skaller, nogle underkjæver tildels med tænder, klør, 
ben, haar o. s. v., Ja endog et stykke skind af et med mylodon nærbe- 
slegtet dyr. Dette skindstykke laa omtrent en meter under overfladen 
og var dækket af en stor stenblok, som var faldt ned fra taget. Det 
var I m. langt og 90 cm. bredt. Paa begge sider var det noget sam- 
menrullet, kanterne af skindet syntes at være tilskaarne med et skarpt 
instrument. Fremdeles fandtes rester af en stor gnaver, som antagelig 
har havt en størrelse som en bernhardinerhund, fiere tænder af en af 
hestens stamfædre (orohippidium saldiasi), levninger af en kat, som 
har været større end den afrikanske løve. Foruden alle disse dyre- 
levninger fandtes en del sager, som viser, at hulen har været beboet 
af mennesker, saasom benpremer, stykker af smaa snorer og sten- 
splinter, der ligner det affald, som vi kjender fra vore forhistoriske 
stenverksteder. Hvad der og taler for, at hulen har været beboet, 
er, at benene syntes at være knuste af mennesker. Skallerne og en 
af underkjæverne var beskadiget paa en saadan maade, at den kun 
kan skrive sig fra slag af en tung gjenstand. Det i 1895 fundne 
stykke skind fandtes ogsaa i denne del af hulen. 
Lige bag den ovennævnte haug laa der noget over gjødsellaget 
en ikke saa liden mængde hø, som maa være bragt ind i hulen af men- 
nesker. Høet har ligget her i lange, lange tider, thi det var dækket 
af et over 0.5 m. tykt lag sand og stene. Gjødsellaget var kun ind- 
skrænket til en liden del af hulen. Hauthal drager heraf den slutning, 
at denne del har været benyttet som stald eller fjøs af de mennesker, 
som beboede hulen samtidig med kjæmpedovendyret. Dette maa i 
saa tilfælde have været husdyret, thi gjødselen stammer fra en gumler. 
De slutninger, Hauthal her trækker, at Patagoniens forhistoriske 
indianere har holdt kjæmpedovendyrene som et slags husdyr, lyder 
ikke usandsynlige; de kræver dog nærmere bekræftelse, før de kan 
ansees for at være fastslaaede. 
Dr Gi 
