37 
gasarter. Faar man den elektriske strøm fra en centralstation, be- 
høver man kun at vride en sveiv for at sætte strømmen igang. Paa 
grund af apparaternes ubetydelige vegt medgaar der i regelen kun 
10 minutter, før komfyrerne og ovnene har naaet sin fulde varmegrad. 
Kjøbmand A. Stafseth i Aalesund udtaler følgende om en elektrisk 
ovn, som han en vinter benyttede til opvarmning af sin leilighed: 
”Haandtaget til igangsætning af strømmen havde jeg i nærheden af 
min seng. Kl. 7 om morgenen satte jeg strømmen igang. Efter 10 
minutters forløb havde ovnen naaet sin fulde varmegrad, og kl. 8 var 
mit soveværelse varmt. Nu flyttede pigen ovnen ind i døraabningen 
mellem spiseværelset og dagligværelset, hvorfra den opvarmede begge 
værelser. OQvnen, som blev jevnt ophedet over det hele, afgav en mild 
og behagelig varme. Ved hjælp af en strømregulator kunde jeg til 
enhver tid regulere ovnens varmegrad og herved undgaa den over- 
hedning, som ofte indtræffer med almindelige ovne, naar man er ufor- 
sigtig med ilægningen." 
Trods de store fordele er dog de elektriske ovne og kogekar i det 
store kommet lidet i brug. Man staar vel her ligeoverfor den kjends- 
gjerning, som saa ofte gjentager sig, at før noget skal komme til an- 
vendelse i samfundet, maa de gunstige omstændigheder indtræde. 
Den sneglegang, hvormed de elektriske kogekar og ovne nu holder 
sit indtog i samfundet, har mange af vore vigtigste maskiner og appa- 
rater gaaet før. Det tog ikke saa liden tid, før dampmaskinen, tele- 
grafen, den mekaniske vævstol og hurtigpressen fik fast fod. Selv 
det elektriske glødelys kom ikke uventet. Det har naaet frem til sin 
udstrakte anvendelse gjennem en langsom udvikling. Den elektriske 
glødelampe var kjendt allerede 1837, og hvor glimrende end gløde- 
lyset var, saa kunde det dog ikke trænge ind i samfundet, fordi elek- 
triciteten dengang faldt for dyr at benytte til belysning. Først da 
Siemens hvade konstrueret dynamomaskinen, indtraadte de gunstige 
omstændigheder for anvendelse af den elektriske strøm til belysning 
i større udstrækning. 
Der har ikke været saa faa elektrikere, som har ment, at kogning 
og opvarmning ved elektricitet vilde komme i anvendelse selv med 
strøm fra elektricitetsverker. Man antog nemlig, at det forøgede 
strømforbrug vilde udgjøre en saa fordelagtig belastning for et større 
elektricitetsverk, at prisen paa strøm til opvarmning og kogning vilde 
kunne i lighed med prisen paa strøm til motorisk kraft sættes saa lavt, 
