66 
dog være ganske kolossal. Guld findes f. eks. i havvandet i saa rela- 
tivt smaa mængder, at det ikke hidtil har lønnet sig at udvinde det; 
men sammenlagt indeholder ikke destomindre havvandet saa meget 
guld, at om det blev fordelt ligelig mellem samtlige individer paa 
jorden (ca. 1500 mill.), vilde hvert menneske blive flere gange 
millionær. 
En af den theoretiske kemis opgaver har det nu været at syste- 
matisere disse mange elementer. Den ældre inddeling, der tildels af 
bekvemhedshensyn endnu er bibeholdt i en række lærebøger — nemlig 
inddelingen i metaller og ikkemetaller eller metalloider, har viden- 
skabelig vist sig at være uholdbar, idet adskillige grundstoffer staar 
paa overgangen og har endel af metallernes egenskaber og endel af 
metalloidernes.  Inddelingens grundlag, metallisk karakter og ud- 
seende er derfor en altfor overfladisk egenskab til at bygge en ind- 
deling paa. Allerede tidlig har man iagttaget, at enkelte elementer 
ligner hinanden meget, andre lidet, og Döbereiner opsatte allerede i 
begyndelsen af aarhundredet sine saakaldte triader, f. eks.: 
Clor + Jod = Brom eller 
9 
Caleium + Barium — Strontium, 
2 
hvorved udtrykkes, at et elements egenskaber kan opfattes som dev 
arithmetiske middeltal af 2 andres. Større resultater opnaaedes først, 
da man begyndte at sammenligne og sammenstille ulige elementer. 
Det system, der hidtil har vist sig som det bedste, og som allerede 
har glimrende resultater at fremvise, — er det naturlige system. Her 
er systematiseringen bygget paa elementernes mest fundamentale 
egenskab, nemlig atomvegten. 
Mange forskere som Chancourtois i Frankrige, Newland i Eng- 
land og Lothar Meyer i Tyskland har allerede været inde paa denne 
tanke, men det er dog den russiske professor Mendelejeffs udødelige 
fortjeneste at have trukket de fulde konsekvenser af denne tanke og 
dristig opsat sit system, tiltrods for at de kjendte elementer en tid 
haardnakket syntes at trodse denne behandlingsmaade. De lod her- 
ved kun skimte en kaotisk forvirring, idet elementer, som man slet 
ikke skulde have ventet, kom efter hinanden, mens elementer, som 
man skulde have grund til at tro maatte findes paa en bestemt plads 
i systemet, mod al rimelighed kom paa et ganske andet sted. Da var 
