På 
vendigt at erindre, at kemikerne er kommen overens om at betegne 
vandstof (latinsk navn: hydrogenium) og surstof (lat.: oxygenium) 
med tegnene henholdsvis H og 0, og at man samtidig er enig om ai 
lade disse tegn betyde en vis vegtmængde af elementet, nemlig vegten 
af atomet i forhold til vegten af 1 atom vandstof, der som det letteste 
sættes til 1. Hvis nu vand var sammensat af I atom vandstof og I 
atom surstof, hvorved formelen for vand kunde udtrykkes ved HO. 
altsaa det samme som æqvivalentvegten, 
maa atomvegten være 8 
forat formelen ogsaa i vegt kan stemme med analysen af vand: 1 
vandstof forbundet med 8 surstof. Antager man derimod, at surstof 
i vand er toværdigt, at altsaa vand bestaar af 2 atomer vandstof og 
1 atom surstof, saa at formelen blive H»O, da maa surstoffets atom- 
vegt sættes til 16, hvis ikke, udtrykkes ikke det rette forhold mellem 
vandstof og surstof. Dette bliver i sidste tilfælde 2 : 16 = 1 : 8. 
Antages paa samme maade, at surstoffet er treværdigt, hvorved vandets 
formel bliver H;QO, maa atomvegten sættes til 3 = 8 = 240. %. Vw 
Hvilket af disse er nu atomvegten ? — Forudsat at der eksisterer smaa- 
dele, atomer, maa disse have en bestemt vegt, og hvor stor er nu 
denne? Da man ikke kan veie et enkelt atom, kunde det synes umu- 
ligt at faa sikkerhed i denne sag. Imidlertid har kemien ogsaa løst 
dette spørgsmaal. For at forstaa dette, maa det erindres, at man 
har en lov opkaldt efter den italienske kemiker Avogadro — en lov, 
der udtaler, at lige store volumdele af legemerne i gasform indeholder 
lige mange molekyler. Saaledes maa det forholde sig; thi ellers kan 
man ikke forklare sig, at alle gasarterne for samme tryk sammenpres- 
ses lige meget (vel at merke tilstrækkelig over gasens kondensations- 
punkt). Heller ikke kan man uden den Avogadroske lov forklare sig, 
at en bestemt mængde af en hvilkensomhelst gasart ved en bestemt 
opvarmning udvider sig et og samme volum, forudsat at trykket for- 
bliver uforandret. 
Af denne lov følger direkte, at vegterne (litervegten, specifik vegt,) 
er proportionale med molekylarvegterne, altsaa at f. eks. vegten af 1 
liter vandstot maa forholde sig til vegten af 1 liter vanddamp, som 
vegten af 1 molekyl vandstof til vegten af 1 molekyl vanddamp (siden 
1 liter i begge tilfælder indeholder lige mange molekyler). Betegnes 
nu molekylarvegterne for vandstof og vanddamp med tegnede henholds- 
vis Mg og My og den specifike vegt med Spy og Sy, — kan denne lov ud- 
trykkes saaledes: 
Ma MS SEN 
