UT 
Derefter skal vi se lidt nærmere paa gallium. Dette viste sig 
senere indentisk med det af Mendelejeff forudsagte og beskrevne 
ekaaluminium. Det blev opdaget af Lecoq de Boisbaudran aaret 
1875 ved spektralanalysen. (Interessant er det, at det var torudsagt, 
at det ad denne vei kunde opdages). Det fandtes i en prøve pyre- 
næisk zinkblende fra Pierrefitte. Der blev isoleret nogle centigram 
af metallet, og dette samt wmetallets forbindelser blev undersøgt. Om 
ekaaluminium skrev M. i 1871: Efter Zn i IL. gruppe (konfr. tabellen) 
med atomvegt 65 maa man i III. gr. vente et element af atomvegt 
69, som i analogi med aluminium maa danne forbindelser som et tre- 
værdigt metal (her angives de chemiske formler for forbindelserne, 
hvoraf man igjen kan beregne den procentiske sammensætning for elementets 
forbindelses med surstof, klor, svovl, svovlsyre o. s. v.). Af oxydet maa 
man lettere kunne udvinde det deri værende metal, end man kan gjøre 
for aluminiumets vedkommende at dets oxyd, eftersom i gr. IL. zink 
lettere lader sig udvinde af oxydet end det ovenstaaende magnesium 
af dettes oxyd. Ekaaluminiumoxyd maa ligesom aluminiumoxyd have 
tydelig men svag basisk karakter (evne til at forene sig med syrer). 
Metallet maa have et større atomvolum end zink, da der i V. gr. fra 
Zn til Br findes stadig tiltagende atomvolum. Da atomvolumet for 
zink er 9,2 og for arsen 18, saa maa ekaaluminiumets atomvolum 
være omkring 12. Dette følger ogsaa af metallets stillmg i III gr. 
mellem aluminium (Al) og indium (In), thi atomvolumet for aluminium 
er 11, for indium 14. Anslaar man atomvolumet til 11,5 med en 
atomvegt af 69, bliver metallets specilike vegt = 5,9 o. 8. v. 
Det 4 aar senere fundne nye metal gallium viste en atomvegt af 
69,8 og en specifik vegt af netop 0,9. OQgsaa de andre saavel fysiske 
som kemiske egenskaber og særlig den procentiske sammensætning af 
forbindelserne stemmer ogsaa overens med forudsigelserne. 
Scandiums og galliums opdagelseshistorie viser saaledes paa en 
glimrende maade berettigelsen og korektheden af det periodiske system. 
Mendelejeff oplevede imidlertid endnu et nyt og glimrende bevis paa 
rigtigheden af systemet og tidligere forudsigelser. Der blev nemlig 
af Cl. Winkler i Freiberg (1886) opdaget et nyt mineral, som blev 
kaldt argydorit. Af dette lykkedes det at fremstille et nyt metal, 
som Winkler benævnede germanium. Først efter lange undersøgelser 
lykkedes det at fastslaa dets egenskaber. Det viste sig da paa en 
slaaende maade, at germanium var ekasilicium, beskrevet 15 aar i 
