Je 1 
rige og i begyndelsen af dette aarhundrede bragtes smaa mængder 
brune silkestoffe fra Indien til England, hvor de gik under navnet 
”raw-silk* (raasilke). Først mod slutten af femtiaarene ofrede man 
i Europa disse stoffe nogen større opmerksomhed, da herjende syg- 
domme rasede i de europæiske silkeavlerier, hvorfor man forsøgte at 
erstatte morbærtræets spinder med andre spindere. Disse vilde silkers 
billighed, deres skjønhed, der ikke giver den egte silke meget efter, 
og deres gode brugbarhed lod dem nu faa indpas i den europæiske 
silkeindustri, særlig efter verdensudstillingen i Paris i aaret 1878, 
hvor en samling vilde spindere og deres produkter vakte berettiget 
opmerksomhed. Samlingen var udstillet af Th. Wardle, som ved dette 
sit arbeide for at faa indført de vilde silker i industrien indlagde sig 
stor fortjeneste. 
Den saakaldte ”kinesiske tussah”*, der stammer fra den kinesiske 
egesilkespinder (antheraea pernyi), har blandt de vilde silker opnaaet 
den største betydning for industrien. Egesilkespinderen er en stor 
lysbrunfarvet sommerfugl, hvis vingebredde er 10—12 em. Paa vin- 
gerne har den en gjennemsigtig flek (glasøie). Den lever i Nordkina, 
(Mandschuriet, Chefoo, Newchwang) og især i provinsen Shantung, paa 
forskjellige egearter. Forsøgsvis er den en tid lang bleven opdrættet 
i Frankrig, Italien, Østerrige og Ungarn. Den skiddenbrune larve 
spinder sin kokon som regel mellem to egeblade eller i det mindste 
paa et blad, hvortil kokonen blir fæstet ved talrige flokkede traade. 
To gange aarlig undergaar sommerfuglen en fuldstændig metamorfose, 
man kan derfor saavel om vaaren som om høsten indhøste kokonerne; 
vaarindhøstningen giver dog det mindste udbytte. 
De lysbrune kokoner, der i den ene ende har en liden aabning for 
at lette sommerfuglen at komme ud, indeholder 600—700 m. afvind- 
bar traad. Afvindingen af silken sker delvis paa samme maade som 
ved kokonerne af morbærtræets spinder; ved at stege de indsamlede 
kokoner dræbes pupperne, derpaa opblødes hylstrene i varmt vand, 
der er tilsat noget aske, endelig afhaspes de i vandet svømmende ko- 
koner paa almindelig maade. Meget afhaspes ogsaa paa tør maade, 
kokonerne blir blødede i egebarklud og dampet i kurver, hvorpaa 
silken afvindes, uden at kokonerne ligger i vand. Som oftest blir ved 
afhaspningen 8—12 kokontraade forenet til en traad; denne raasilke, 
tussah-grége, kommer saa i handelen. Det er ikke uden interesse, at 
de ved kokonernes forarbeidelse i store mængder affaldende døde pup- 
per spises af den fattigere befolkning i Kina. Den kinesiske tussah 
