120 
er indtil tyve af dem paa en millimeter. Ved et kraftigt pres med 
saadanne valser eller plader dannes paa overfladen af et tøis trevler 
fine glinsende flader, som udmerket godt imiterer et silkestofs glans. 
Særlig godt resultat faar man, naar merceriseringen kombineres med 
denne presning. 
Den merceriserede bomuld har i de faa aar, der er forløbne, siden 
det blev opfundet, faaet en meget stor udbredelse, først i form af 
broderigarn istedetfor den langt dyrere broderisilke, endvidere som 
indslag til de saakaldte halvsiikestoffe (satin og atlas), hvorved hel- 
silketøiets glans opnaaes, fremdeles til kravatstoffe, hvortil den egte 
silke kun blir benyttet til det saakaldte effektskud og 1 baandfabrika- 
tionen. Produkterne stiller sig meget billige, da den merceriserede 
bomuld kun koster det halve af chappesilken og endog blot en fjerde- 
del af tramesilken. Kun ved efterbehandlingen fordrer stofferne for- 
sigtighed, ved sterkere appretering gaar det silkeagtige greb tabt. 
Dog ogsaa ad andre veie har tekstilkemikerens rastløse stræben 
bevæget sig for at gjøre bomulden silkeagtig. Man kom paa den 
tanke at forsyne bomuldens og andre tekstilstoffes trevler med et glin- 
sende overtræk og anvendte hertil en silkeopløsning. Denne ”bom- 
uldens forsilkning* forsøgtes først af Magnier og Doerflinger. De 
opløste næsten værdiløst silkeaffald i eddikesyre og gjorde hermed 
bomulden glinsende. Senere har Brodbeck og Muller til en lignende 
behandlingsmaade benyttet alkalier som opløsningsmiddel for silken. 
Nylig har E. Ungnad i Rixdorf ved Berlin taget patent paa en saadan 
”forædling* af bomuld, hvorefter silkeaffaldet blir opløst i alkalisk 
lud under opvarmning. De vegetabilske trevler blir dynkede i løs- 
ningen, derpaa bringes de i et bad af dobbelt kulsur natron, ophænges 
saa i store kamre, hvor de udsættes for indvirkningen af kulsyregas. 
Methoden synes imidlertid hidindtil ikke at have givet noget større 
resultat, da den hele fremgangsmaade er temmelig kompliseret i sam- 
menligning med den ret enkle mercerisering, heller ikke er effekten 
noget væsentlig større. 
Tilslut maa jeg i denne tredie del af min skildring endnu omtale 
den nyeste methode til forsilkning af bomuld, der fører os over til det 
næste kapitel, til kapitlet om de kunstige silker.  Istedetfor efter de 
netop omtalte methoder at bruge en egte silkeopløsning af silkeaffald 
benyttede først H. Jakob og ganske nylig Petter Jenny i Navara en 
opløsning af nitrocellulose, collodium — hvis fremstilling jeg senere 
