139 
Bergverksdrift og stenbrydning i Norge. 
Ordnet bergverksdrift kom i Norge først istand i Kristian den 
tredies tid; da blev tyske bergmænd indkaldt for at drive et bergverk 
paa kobber ved Guldnes i Telemarken, og Kristian den tredie udgav 
i den anledning i Odense den første norske bergordning af Yde juni 
1539. 
Man har imidlertid allerede længe før den tid her i landet kjendt 
den kunst at smelte eller blæse, som det hed, jern af myrmalm, og til 
bygning af kirker som Trondhjems domkirke har allerede i middel- 
alderen stenbrud været drevet i det trondhjenske, særlig paa veksten. 
Arkæologerne antager, at den kunst at udvinde jern af myrmalm 
er urgammel hos os eller ialfald i de nordiske lande. Saameget er 
sikkert, at nordmændene forstod den kunst at fremstille jern af myr- 
malm allerede paa den tid, da Island befolkedes, altsaa i det Yde aar- 
hundrede. I Landnamsbok heder det om en mand fra Norge, Bjørn: 
”Han var den første mand, som smeltede (blæste) myrmalm paa Is- 
land, og derfor kaldtes han Myrmalm-Bjørn.* Om Grim Kveldulfson 
(Skallagrim) heder det: Skallagrim var en dygtig jernsmed og smel- 
tede megen myrmalm om vinteren. (Egils saga.) Kuongespeilet næv- 
ner myrmalm som forekommende paa Island og i Norge. Blåstr-jårn 
nævnes i Graagaasen ca. 1190, ligesom blåstr-jårn i Jonsbogen stilles 
i modsætning til fellu-jårn, det er: det ved hamring yderligere bear- 
beidede blåstr-jårn. 
I erkebiskop Johns Kristenret fra ca. 1280 heder det: Af tjære 
skal hvert tyvende kar, af jern hvert tyvende pund betales i tiende. 
Af en retterbod fra Østerdalen af Haakon VI Magnussøn (af 22de 
februar 1358) sees, at udvinding af myrmalm fandt sted i almennin- 
ger; thi det heder: Skulle ogsaa herefter I og alle andre, de, som 
vil drive paa udvinding af jern i vore almenninger, frit have ret til 
sit arbeide og sin malm efter den skik, som før har været her i dalene. 
Fra jernalderen og til Kristian den tredies tid i det sekstende 
aarhundrede var myrmalmen den eneste erts, som anvendtes i 
Norge til fremstilling af jern. Dette jern blev ikke som jernet 
i de nuværende masovne smeltet; den røstede jernmalm blev 
blandet med gode trækul og behandledes i smaa ovne, hvor myrmal- 
men reducertes uden at smelte; blæsebælgene dreves for haand; den 
klump eller luppe, som man fik, bestod af smedejern med slakker og 
