141 
Brydningen af veksten har ikke været ubetydelig i middelaldere» 
efter den udstrakte anvendelse, som er gjort af samme til forsiringer 
paa mange kirker. 
De levnede rester af vore bygninger fra middelalderen fortæller, 
at det store byggeri med veksten fandt sted i Ilte, 12te og 13de aarh, 
og i denne periode er saaledes de fleste stenbrud optagen paa de kan- 
ter, hvor veksten var at finde; efter denne tid synes byggetrafiken at 
have gaaet i retning af ødelæggelse af, hvad der før var bygget, og i 
forglemmelse af de gamle brud; hvad der maatte være bygget i 15de 
16de og 17de aarh. er reist med levninger af fordums herlighed; man 
benyttede resterne af det ødelagte saa godt som gjørligt og i den ud- 
strækning, som evnerne strakte til og anledning gaves til rov af klæ- 
bersten fra ruinerne; om at optage nye brud har der neppe været tale. 
Teglstenen, som allerede tidlig synes at have brudt sig en bane i byg- 
geriet, gjorde vel ogsaa sit til, at de gamle brud gik i glemmebogen, 
0g da resterne af de gamle stolte bygverker var opbrugte, vidste ingen 
mere, hvor dette herlige materiel var kommen fra, og ingen bemøiede 
sig heller med at tænke paa at søge efter det. Sortedøden og de po- 
litiske forhold fra enden af det 13de aarh. udover har vel bidraget at 
sænke klæberstenbrudene ned i forglemmelse. 
Bergverksdriften med hyttedrift og stenbrydningen i middelalde- 
ren synes efter dette at have indskrænket sig til udvinding af myr- 
malm og blæsning af jern af denne, samt til den stenbrydning, som 
middelalderens arkitekter havde brug for. 
Guld, sølv og kobber (og bronce) i oldfundene er sikkerligen ind- 
ført, ligesom det sølv og kobber, som anvendtes til myntning. Alle- 
rede saa tidlig som fra Olaf Trygvasons tid har man norske mynter. 
De ældste mynter er slaaet af brændt sølv eller sølv, som var rent 
eller ansaaes for rent. Harald Haardraade slog mynt, som indeholdt 
mere kobber end sølv; det sølv blev kaldet Haraldsslaaten, fordi der 
var mere kobber end sølv deri. (Pat silfr var kallat Haraldsslåtta ; 
pat var meiri hluti kopar) Af de mynter, som er opbevaret og bærer 
hans navn, er ingen under 12-lødige; hvorimod en del mynter med 
hans præg, men uden hans navn er af meget ringere gehalt, fra 10- lige 
ned til 5-lødige. 
Den første efterretning om, at der i Norge har været givet for- 
leninger paa gruber, er fra 1490. Ved brev af 1490 forlenede kong 
Hans hr. Henrich Krummedige samt hr. John Pavelsen, provst i Oslo 
kronens kobberberg i Santzwerff (Sandsvær). 
