143 
marken. Det er vel skrevet Golnesberg, hvilket de tyske sættere ha 
gjort til Golmsberg; og da sachserne ikk kan adskille b og p, blev det 
til Golmsperck;; saa er det bleven andre steder til Holmsberg og atter 
til Zoltnesberg, som norske navne i hin tid blev forvansket. 
Indkaldelsen af tyske bergmænd til Telemarken gav anledning 
til temmelig alvorlige uroligheder, idet bønderne jog dem bort. Aar 
sagen har vel været den, at bergmændene, hvis antal efter Brunnich 
antages da at have været over 100 personer, har været utilstrækkelig 
forsynet med proviant og penge. Der er et brev af 18de mai 1539, 
hvori kongen skriver til Peder Hanssøn paa Akershus, ”at finde raad 
og herefter som tilforn betale og stille de bergknegte tilfreds." 
I Kristian den tredies historie af Krag og Stephanius staar, at 
bergmændene handlede ilde mod bønderne, hvilke toge sig meget nær, 
at der blev paalagt dem mere end sædvanlige byrder: ”og fordi de 
formedelst sprogets skyld ikke saa hurtig kunde blive bekjendte med 
de tyske, bleve de meget anspænstige.* Det er vel ogsaa rigtigt, hvad 
Lund beretter, at de plyndrede bøndernes sætre. 
Kongen blev meget vred over, at tyskerne var jaget, og gav be- 
faling i 1548 til Claus Bilde og Peder Hanssøn, at ”de skulde rykke 
ind i Tellemarken,* ligesom han skrev til Tordt Rodt, høvedsmand 
paa Bergenhus, at han skulde holde sig færdig med folk og rykke til 
vestenfra, om det behøvedes. 
Bønderne fra Seljord, Laardal, Vinje, Hjartdal og Tinn rustede 
sig med buer og pile og drog imod Claus Bilde og Peder Hanssøn. 
Disse gav sig da til at forhandle. Der blev ”straks sendt bud til tel- 
lerne, at hvis de plantede gevæhr og vaabenløse kom til dem, vilde 
han handle om fred.* Bønderne lod sig overtale til at nedlægge sine 
vaaben (efter Wille i Borgerlien i Hjartdal, som deraf har faaet sit 
navn, — efter Lund i Rustelien nær Hjartdals prestegaard), ”og da 
de saaledes komme ansættendes, blev de paa øieblikket omringede og 
fangne." Saa blev der sat ”Ret" : 16 mand fra 2 af ovennævnte preste- 
gjeld blev udtaget som ophavsmænd til oprøret, og af disse blev 5 
straks halshuggede, og en sjette blev gjort til bøddel. De 10 andre 
maatte løse sin hals igjen med 1040 lod sølv og gaarden Sundsbarm. 
Alle de øvrige mænd i de to prestegjeld maatte bøde hver en ko, to 
faar, et pund smør, en tønde malt eller mel, desuden 2 lod sølv, men 
enhver jordeier 4 lod sølv og arbeide 4 dage paa Guldnes; de andre 
tre prestegjeld slap derimod med ”at bøde enhver foreskrevne føde- 
varer" og med 4 dages arbeide paa verket. 
