144 
Denne allerældste egentlige bergverksdrift paa kobber og sølv i 
vort land i Telemarken (ved Guldnes i Seljord, Mosknap, Moberg og 
Sligstul i Skafsaa) blev saaledes drevet ved indkaldte tyske berg- 
mænd ca. 1530—1550; den gav intet udbytte, og driften ophørte helt. 
Guldnes er senere drevet, dels privat og dels fiskalt, saaledes 1634— 
1648, 1691—1707, i slutten af det 18de aarhundrede, ogsaa 1 vor tid. 
Større fart blev der i bergverksdriften i Kristian IV's tid, idet 
flere verker blev opdagede og tagne i drift under hans regjering. 
Kvikne eller Indset kobberverk, det ældste af kobberverkerne > 
det trondhjemske, blev optaget til drift i aaret 1631, VYtterøverket 
1636; Sellsverket i Gudbrandsdalen i 1642 og Lilledals kobberverk 
i Kvindherred 1647, men fornemmelig var det Røros kobbergruber og 
Kongsberg sølvgrubers opdagelse, der gav stødet til en stadig berg- 
verksdrift i landet. 
Kristian IV var en ivrig skjærper, der søgte efter metaller og 
ertser, ei alene ved hjælp af tyske berggeseller, men ogsaa med ønske- 
kvisten, idet han endog indkaldte en ruthengjænger til Kjøbenhavn, 
ligesom han ogsaa søgte at ophjælpe bergverksdriften ved kirkebønner. 
Han var oprigtig interesseret i bergverksdriftens fremme, men 
optraadte med største vilkaarlighed, naar han troede at vinde noget 
derved; skjønt allerede Kristian ITT har indført den fri muthing med 
første finders ret efter tysk lov, saa udstedte Kristian IV, da rygtet 
om sølvfundet kom ham for øre, et aabent mandat, hvori han siger, 
at finderne af sølv havde bestjaalet ham for ”den høihed og rettighed, 
som af Guds den allermægtigstes naadigste velsignelse os og kronen 
alene efter loven tilkommer.* 
Ved opdagelsen af sølvet paa Kongsberg og kobberet paa Røros 
blev der regelmæssig og ordnet bergverksdrift i Norge. Kobber, jern 
og sølv var de vigtigste metaller, som fremstilledes i Norge fra denne 
tid af; senere kommer andre metaller til. Den vekslende skjæbne, 
som Norges bergverker har havt, omtales bedst der, hvor bergverks- 
driften paa hvert metal, eller hvor det enkelte verk behandles. 
Det vil der vise sig, at den norske bergverksdrift, ikke mindst i 
den sidste menneskealder, men ogsaa tidligere har havt store vanske- 
ligheder at kjæmpe med. 
Som almindelig regel kan gjælde, at landet har talrige smaa erts- 
anvisninger, medens antallet af forekomster, der kan udholde en gjen- 
nem aarrækker fortsat drift, er saare faa. 
