148 
Dertil kommer, at brændmaterialet, om end skogene 1 ældre tid 
overlodes paa store strækninger til verkernes brug, og om end bøn- 
derne tilpligtedes at brænde og kjøre trækul, dog blev forholdsvis 
kostbart, da veiene, hvor kul eller malm skulde føres, ofte var lange. 
I den senere menneskealder har de norske bergverker, ligesom 
de europæiske bergverker paa ertser overhovedet, havt en saare haard 
konkurrance at bestaa med de rige forekomster, som er opdagede sær- 
lig i Amerika; hyttedriften har vanskelig for at tage noget opsving 
i et land, hvor det mineralske brændsel mangler og maa importeres, 
og erfaring viser, at det næsten altid er billigere at føre malmen til 
brændmaterialet end omvendt. 
Det har da ogsaa vist sig, at den ene gren af bergverksdriften 
efter den anden har havt vanskeligheder at kjæmpe med, som den i 
de fleste tilfælde ikke har kunnet overvinde; mangel paa brændma- 
teriale, sparsom tilgang paa erts, pludselig prisfald paa metaller, erts- 
leiestedernes fuldstændige afbygning eller den kostbarere drift paa 
et større dyb har gjort, at verkerne dels har standset, dels har havt 
vanskeligheder ved at eksistere, fordi ertsleiestederne ikke er ædle 
nok eller ikke har tilstrækkelig malm. Dette viser sig 1 det følgende 
for metal efter metal. 
De norske jernverker fremstillede fra midten af 16de aarhundrede 
af fattige, men rene malme et udmerket jern ved hjælp af trækul. 
Produktionen var aldrig betydelig, sammenlignet med andre jernpro- 
ducerende landes tilvirkning; den naaede sit maksimum antagelig i 
aarene mellem 1841 og 1845 med 9890 ton jern. 
Værdien af dette støbegods og stangjern udgjorde dengang om- 
trent 1.4 million kroner. 
Fra sekstiaarene af gik det hurtig nedover med jerntilvirkningen. 
og fortiden er det af alle landets jernverker kun Nes verk, som gaar, 
hvilket har tilvirket i senere aar nogle hundrede ton rujern, der væ- 
sentlig anvendes til staalfabrikationen, og smeltningen i masovne er 
nu saa godt som ophørt. 
Aarsagen til jernverkernes nedlæggelse var de stigende priser paa 
trækul og de fremskridt, som jerntilvirkningen gjorde, da man af ud- 
landets mindre rene malmer lærte at fremstille et godt jern. 
Bergverksdrift paa nikkel begyndte her i landet i 1848, og driften 
tiltog med stigende nikkelpriser, saa at produktionsværdien i 1871—75 
naaede op til 1.5 million kroner aarlig. Et kilogram nikkel kostede 
