151 
1. Af slangens størrelse, af dens giftkjertlers størrelse. Jo 
større disse er, desto større er ogsaa den deri indeholdte giftmængde. 
2. Af den kraft, hvormed giften uddrives; denne er hos de slan- 
ger, som har sine kjertler i kroppen, paa grund af medvirkning af 
bugmuskulaturen større end hos dem, som har dem i hovedet, da disse 
jo kun udtømmes ved sammentrækning af temporalmusklerne. 
3. Af længden af gifttænderne og den deraf afhængige dybde ai 
biddet. 
4. Af hvilke legemsdele, biddet rammer. Farligst er saadanne 
saar, som umiddelbart rammer kar eller karrige legemsdele, særlig 
ansigtet, saavel som bid, der træffer kropsdele med lidet omfang, da 
gifttænderne i dette tilfælde trænger mere lodret og derfor dybere ind. 
5. Af den tilstand, hvori slangen befinder sig. En slange, som 
lever i fangenskab, og som paa lange tider ikke har bidt, er langt far- 
ligere end en, som lever i det fri; ligedan er en slange farligere, naar 
den er tirret, fordi den da bider med større energi. 
6. Af aarstiden. Paa varme dage er saarene farligere end ved 
kjøligere temperatur. 
7. Af den bidtes tilstand. Kraftige personer taaler i alminde- 
lighed biddet langt bedre end svage. Fremdeles skal det være hel- 
digt, hvis den bidte befinder sig i en noget ophidset tilstand, da slange- 
giften virker depressorisk paa nerverne. 
8. Af slangens alder. De indianske læger paastaar nemlig, at 
kun biddet af unge klapperslanger er dræbende, og at virkningen af 
giften aftager proportional med alderen; farligst skal de tre- eller 
otteaarige være. 
Efter undersøgelser af Feoktistow udpresses ved et bid af et ud- 
voksent eksemplar af vipera ammodytes (en sydeuropæisk slange, nær 
beslegtet med hugormen) gjennemsnitlig 0.06 gr. giftvædske, hugormen 
giver 0.022 gr., klapperslangene 0.5 gr. Ved raskt gjentagne bid op- 
bruges giftforradet hurtig, saa at ofte allerede det 5te bid er uskadeligt. 
Slangegiftens farve varierer fra bleg smaragdgrøn til orange- eller 
halmgul. Det er en tynd vædske, som efter de fleste undersøgeres 
angivelser reagerer surt. Den indtørkede gift vedbliver overordent- 
lig længe at være virksom; den ligner i fuldstændig tør tilstand tørket 
eggehvide. Frisk gift er lugt- og smagløs. Hvis den længe holdes 
fugtig, spalter den sig under udvikling af ammoniak og lugter frygte- 
lig, men er endnu længe giftig. 
