188 
platform med myge puder, bestemt til en farefri landing. Til beskyt- 
telse mod vinden er bøilen desuden forsynet med en tilstrækkelig stor 
vindskjærm. — Ved slig forberedelse maa landing med et luftskib kunne 
foregaa farefrit akkurat som med et søskib. Havnebetjenten har ind- 
stillet bøilen med vindskjærm og flydebro rigtig. Luftskibet, som hol- 
der sig noksaa lavt, farer enten med stævnen mod vinden henimod 
taarnet eller lader sig drive agterover henimod det. Det nedhængende 
landtoug blir hukket tast 1 bøilen; er dette skeet, lader luftskipperen 
maskinerne gaa langsommere, og saasnart landtouget er spændt, vil 
han forsigtig synke ned paa den flydende platform, og landstigningen 
er udført. Det er meget muligt, at endnu bedre metoder kan opfindes; 
vi vilde kun ved denne idé tydeliggjøre, hvorledes man kan forestille 
sig en slig luftskibshavn, og ved en løsning af dette landingsspørgs- 
maal vise veien til selvstændig eftertanke. Og vi vilde modbevise den 
feilagtige paastand, at en farefri landing er en umulighed. 
Kræftparasiter. 
Kræft er som bekjendt en af de slemmeste sygdomme, der hjem 
søger menneskeslegten, og det er derfor rimeligt, at den i lange tider 
har været gjenstand for indgaaende undersøgelseær. Der er forskjel- 
lige former af kræft, men de har dog alle visse overensstemmelser, 
idet karakteren af de celler, som danner hovedmassen af svulsterne, 
er ens; de er nemlig saakaldte epitelceller, d. v. s. celler som de, der 
danner overhuden hos mennesket. Anordningen af dem og deres ud- 
seende kan være temmelig forskjellige, men man kan dog altid er- 
kjende dem som epitelceller. Det karakteristiske for kræften er det, 
at slige epitelceller vokser paa steder, hvor de ikke normalt hører 
hjemme, og formerer sig mere eller mindre sterkt, saa de danner 
større eller mindre svulster, som, naar de faar udvikle sig frit, slutte- 
lig bryder op og danner stygge saar. Desuden blir en kræftknude 
næsten aldrig ene, men kræften saar sig ud til andre steder af kroppen, 
saa tilslut kan der findes kræftknuder omtrent allesteds; derfor kaldes 
kræften ogsaa for en ondartet sygdom. Der gives nemlig andre svul- 
ster, som kun vokser paa det sted, hvor de har begyndt, og aldrig saar 
sig ud andetsteds og derfor kaldes godartede. Endelig gives der en 
