193 
ganske ligetil. Den lille, urolige tingest er saa livlig af sig, at den 
aldrig kan holde sig i ro paa samme sted; straks vi har faaet øie 
paa den, smutter den bort igjen. Den er nok ofte selv meget nys- 
gjerrig, ser det ud til; men den vil nødig at nogen anden skal se 
paa den for længe ad gangen. Men vi skal nok komme den noksaa 
nær, naar vi bare gaar forsigtig og ikke gjør mine af at ville for- 
følge den. 
Se, der sidder den et øieblik stille paa en gren i birkebusken. 
Staa nu ganske stille og se lidt paa den. Den undersætsige byg- 
ning, det fremskudte bryst, de korte, lidt hængende, afrundede vinger 
og den ret iveiret staaende bløde halestump, gjør den til en saa 
komisk figur, at man uvilkaarlig maa trække paa smilebaandet, naar 
man ser paa den. 
Paa ryggen er den rustbrun eller mørkebrun med mørke, tvers- 
gaaende bølgelinier, paa undersiden er den lysere rustfarvet med 
mørke bølgelinier. Gjennem øiet har den en brun stribe. Halen 
er mørkebrun eller rødbrun med tydelige bølgeformede mørkebrune 
tverstriber. Øiet er brunt. Næbbet er middels langt, tyndt og sam- 
mentrykt. Fødderne er temmelig lange med krumme og sammen- 
trykte klør. Baade næb og fødder er rødlig graa. 
Den vakre, lille fugl har altid hørt til menneskenes bedste ven- 
| ner, og den gjør ogsaa god nytte for sig — saa liden den er. 
Har du nogensinde tænkt dig, at det kanske er gjærdesmuttens 
skyld, at det fine, hvidstammede birketræ har faaet vokse sig saa 
høit og smukt, eller at den stolte gran har skudt sig saa rankt iveiret, 
eller at mange af disse frodige, lubne buske, som staar rundt om- 
kring i skoven, kanske vilde være forkrøblede, hvis ikke den lille 
fugl havde holdt den saa fri for de insekter, som saa ofte ødelægger 
trærne, naar de optræder i mængdevis? 
Men det er nok mere end rimeligt, at det er gjærdesmutten, de 
har at takke for; at de har faaet vokse sig saa høie og vakre. 
Gjærdesmutten lever mest af edderkoppe, smaa insekter, larver, 
puper, fuldt udviklede insekter og andre smaadyr. Om høsten spiser 
den ogsaa forskjellige slags bær. Den har ingen synderlig færdig- 
hed i at fange insekter i flugten, men derimod kan den paa grund 
af sin ringe størrelse med lethed gjennemsøge alleslags kriker og 
kroger og smuthul, hvor den om sommeren altid finder bordet riot 
dækket; ogsaa hvor andre smaafugle ingenting finder, opdager den 
»Naturen* 13 
