194 
altid noget at spise enten her eller der. Naar den er nødt til at 
flyve over aaben mark, er den altid saa forsigtig at gjøre dette i en 
bugtet slangelinie; det viser sig da, at den ikke er nogen mester 1 
at flyve; den gjør det tungt og vanskeligt. En mand, som forfølger 
den paa aaben mark og som springer fort, kan udmatte den saa fuld- 
stændigt, at han kan tage den med hænderne. Derfor indlader den 
sig nødig paa den risikable flugt over aaben mark og besøger heller 
ikke trærnes øvre partier, hvor den vilde blive et altfor let bytte for 
sine fiender. Den lever helst sit liv i de beskyttende buske eller 
blandt vindfald inde i den tætteste underskov, hvor de andre smaa 
insektædende fugle har vanskeligt for at trænge frem. dJust 1 slige 
tætte og ufremkommelige snar og skogholt, hvor lyset vanskeligt 
trænger ind, der finder vor lille ven sig netop rigtig tilpas, her er 
den kommen paa sin rette hylde. Rastløs og stadig i bevægelse lige- 
som pglider den fra gren til gren. Ingen torn er den for hvas, ingen 
gjennemgang for trang, intet vindfald for broget, og i evnen til at 
komme frem og finde sig tilrette i de vanskelige passager i de tæt- 
teste trægrupper er den en mester, som ikke har sin lige. 
Paa de mørkeste steder i skovene og i lundene og i havernes 
tætte buske, hvor neppe nogensinde dagens klare sollys trænger ind, 
der trives den lille fugl bedst, der lever den altid glad og fornøiet 
og bryder sig ikke om alt det, som foregaar udenfor dens egen lille 
verden. Forøvrigt holder den sig hellere til løvskog end til naale- 
skog, og allerhelst slaar den sig ned i dalsænkninger, hvor skraanin- 
gerne er bevokset med buske og kratskog, og 1 hvis bund der render 
en liden bæk. Hvor saadanne steder findes, træffer man den baade 
paa sletteland og i fjordbygderne. 
Med sin korte, afstumpede hale rettet skraat iveiret og med 
hængende vinger smutter den ud og ind mellem buskenes grene, 
gjennem huller og grenkløfter for at søge efter insekter og andre 
smaadyr, som har skjult sig derinde, og som ingen anden fugl er 
istand til at hente frem. 
Saaledes arbeider den hele sommeren, hoppende paa jorden eller 
flyveisle fra busk til busk, kjek og tilfreds, naar den bare faar lov 
til at være ifred. 
Men om vinteren, naar sneen ligger dyb og tynger buske og 
smaatrær ned, kan nok den lille smutte ofte lide nød. Den tager 
da sommetider sin tilflugt til husene, hvor den smutter ind gjennem 
