FEB 26 1901 
Bergverksdrift og stenbrydning i Norge. 
(Forts.) 
Norske bergverker. 
I det følgende gives en oversigt over norske bergverker, som er 
eller har været i drift, ligesom over de andre og nyttige mineralier, 
som udvindes i landet, ved hvilken oversigt er benyttet bergmesternes 
indberetninger og den officielle statistik samt foruden, mine ældre ar- 
beider ogsaa arbeider af Brøgger, Dahll, Friis, Hiortdahl, Kjerulf, 
Riiber, Reusch, Vogt og flere. 
Tegningerne og fotografierne er tildels fra de af den geologiske 
undersøgelse udgivne arbeider. 
Jernverker. 
Det ældste bergverk hos os, som tilgodegjorde jernet af bergmalm, 
ikke af myrmalm, er sikkerligen det jernverk ved Skien, som omtales 
fra 1543, hvor det heder, at den jernmalm, som bergmester Hans 
Glaser har blottet 4 mil fra Skien, er særdeles god og vindes i mængde. 
Hammerbygningen er god, og med tiden, naar man sætter gode be- 
styrere derover, vil den blive hele landet til nytte, heder det. Dette 
jernverk fra midten af det 16de aarhundrede er visselig begyndelsen 
til Fossum jernverk og er det samme bergverk, som den bekjendte 
sachsiske bergmand Georg Agricola, død 1555, omtaler, og som nævnes 
i Peder Clausens beskrivelse. De gamle sachsiske bergmænd, som 
kom her for at udvinde sølv og kobber, synes at have fortjenesten af 
at have grundlagt jernindustrien. 
De vigtigste norske jernertser er: Magnetjernsten med 72 pet. 
jern og jernglans med omtrent 70 pet. De almindelige norske jern- 
malme, som tidligere smeltedes ved hytterne, var blandet med andre 
mineralier, saa at de holdt kun ca. 40—50 pet. i regelen. 
De fleste norske jerngruber er nu nedlagte, og kun Nes jernverk 
gaar endnu. 
Det norske jern var godt og betaltes høiere end andet jern, men 
da malmen var fattig, og da trækullene blev dyre, og da transporten var 
kostbar, kunde de gamle jernbergverker ikke længer gaa, særlig efterat 
man af urene malmer lærte at fremstille et godt og brugbart jern, saa- 
ledes som før omtalt. 
, Naturen". 15 
