230 
er helt ophørt; samtidig er landets jernforbrug steget pr. individ fra 
10 til 34 kg. og er i de sidste aar end yderligere tiltaget med nogle 
kilogram. 
Jernmalmene bestaar af jern i forbindelse med surstof, og saa 
er de blandet med bergarter eller med andre mineralier, der inde- 
holder kisel, magnan, svovl, fosfor o. s. v., hvilke har indflydelse paa 
fremstillingsmaaden og beskaffenheden af jernet. Det er, som før 
berørt, jernoxydmalme (blodsten, hæmatit), jernoxydoxydulmalme 
(svartmalm, magnetisk jernmalm) samt jernoxydhydrater og kulsure 
jernoxydulforbindelser. For af malmene at udvinde jernet maa man 
fjerne surstoffet, reducere jernet samt udskille bergarterne og mine- 
ralerne, hvorhos det reducerede jern skal optage kulstof, hvilket alt 
sker ved smeltning med kul, trækul eller koks. 
Malmene røstes først; de ophedes i dertil indrettede ovne, hvor- 
ved de optager mere surstof og bliver mere porøse, saa at de senere 
lettere reduceres i masovnen; samtidig befries de ved røstningen for 
en del af sit svovl og de flygtige bestanddele som fugtighed og kulsyre. 
I masovnen paasættes lagvis kul og malm med tilsætning (beskik- 
ning) af emner (kvarts, kalksten eller andre mineralier), der letter 
smeltningen; somme malmer smelter godt uden nogen tilsætning, i 
hvilket tilfælde malmene siges at være selvgaaende. 
I den nedre del af masovnen ledes gjennem flere aabninger luft, 
som i regelen er opvarmet; herved blir der rigelig tilgang paa surstof 
til kullenes forbrænding. Ved denne dannes reducerende gas, kul 
oxyd, der sammen med noget af kullene forbinder sig med mal- 
mens surstof, saa at man faar jern, som optager kulstof og tilligemed 
bergarter smelter i den sterke hede. De smeltede uholdige emner, 
som ogsaa optager i sig noget oxyderet jern, kaldes slag, og da denne 
er lettere end jernet, som kaldes rujern, flyder den ovenpaa. 
Rujernet bestaar af jern med kul samt magnan, kisel, fosfor, 
svovl etc. i smaa mængder. De sidste stoffe har rujernet optaget fra 
malmen eller fra ledsagende bergarter og mineraler. 
I rujernet er dels kemisk bundet kul og dels mekanisk indblandet 
kul eller grafit. 
Den totale kulgehalt i rujernet kan, ligesom forholdet mellem 
kemisk bundet kulstof og grafit i samme, være forskjellig, men den 
overstiger i almindelighed ikke 5 pet. Naar den totale kulstofgehalt 
gaar ned til ca. 2 pct., begynder rujernet at blive smidbart, og man 
