248 
Nøiagtigere undersøgelser i den nyere tid, af Bethe o. a., har godt- 
gjort, at biernes liv ikke ledes af en bevidst fri handlen, men at bier- 
nes saa sterkt beundrede liv og virke i alle sine former fuldbyrdes 
som det ubevidste resultat af instinkt og drift og — i en vis maade 
af en matematisk eller teknisk naturnødvendighed; her kan man sær- 
lig minde om vokskagernes bygning. Og akkurat paa samme maade' 
forholder det sig med myrerne og myrernes samfund, der i enkelte for- 
mer holder "soldater" til det heles forsvar. 
Som regel stikker bien kun, naar den blir hindret, forstyrret, 
udsat for fare eller angrebet, samt naar den kjender stank eller blir 
klemt. Har bierne lidet udbytte, megen yngel, og hindres de i at 
flyve omkring, er de lettere tirrelige, end naar de har fuld byrde, er 
trætte eller har vænnet sig til menneskets nærhed. Endvidere stikker 
bien kun i nærheden af kuben og blot i varmt, trykkende veir, naar 
man hindrer dens flugt. Langt borte fra kuben, f. eks. naar den 
samler honning, stikker den kun, naar den blir klemt. Styg lugt af 
mennesker og dyr, særlig lugten af spirituosa og stinkende sved, gjør 
dem svært tilbøielige til at stikke. Man tør dog vel neppe paastaa, 
at bierne skulde føle sig 1 særlig fare ved denslags lugter, ligesaalidt 
som i lummert veir; de stikker altsaa ogsaa uden egentlig hensigt 
— uden at det er nødvendigt, hvad der vilde gjøre besiddelsen af 
vaabenet dobbelt skjæbnesvangert for bien, dersom den herskende 
anskuelse var rigtig. Enhver hurtig bevægelse vækker lysten til at 
stikke, som naar man slaar omkring sig med armene; ja selv øien- 
laagets raske bevægelser ophidser bierne, hvorfor øinene i særlig grad 
er maal for biernes angreb. Er giftblæren fyldt, stikker bien let; 
naar boghveden staar i blomst, udskilles bigiften i større mængder, 
og da er bien ofte saa ophidset, at man neppe tør nærme sig kuberne. 
Derimod stikker bierne sjelden, naar de har suget sig fuld af honning, 
hvorfor ogsaa bisværmene pleier være meget rolige. Er dyrene pla- 
gede af røg eller os, stikker de som rasende. Fremmede stikkes oftere 
og mere end vogteren, som altid gaar rolig tilverks, mens de frem- 
mede i almindelighed er urolige og ængstelige og straks søger at 
værge sig med hænderne. Følgende eksempel viser, hvad koldblodig- 
hed kan udrette. En tiaars gut stod nylig barhodet ved siden af'en 
bikube, idet bierne sværmede. Efter at have fløiet endel omkring 
slog dronningen sig ned paa guttens hode, og straks fulgte flere tusen 
bier. Faderen raabte straks til gutten, der flere gange havde seet, 
hvorledes sværmene indfangedes: ”Rør dig ikke, Hans! Luk mun- 
