250 
Naturligvis anbefales mange midler mod bistik, men flertallet af 
disse er i og for sig lidet tillidsvækkende; saaledes anbefaler man 
tobakssaft, rum, kognak, salmiakspiritus, lere, fugtig jord, spyt o. s. v. 
Salmiakspiritus synes at være det mest yndede middel. Dr. Langer 
anbefaler ogsaa indsprøitning af en 5 pet.s opløsning af overmangan- 
sur kali, som igjen er fortyndet i vand i forhold 1 : 40 eller 1 : 20. 
Det er'meget sandsynligt, at de forskjellige midler har forskjellig 
virkning paa hver enkelt, ligesom bigiften selv, saa at ikke det samme 
passer for ålle. 
Alle, som har med bier at gjøre, vil have lagt merke til, at naar 
de er ophidsede, strømmer der en intens syrlig stank ud fra kuberne. 
Er man da saa uforsigtig at komme bierne nær, vil man snart paa en 
smertelig maade kunne overbevise sig om de smaa dyrs vrede; ikke 
alene stikker de svært hidsigt, men stikkene er tillige usedvanlig 
smertefulde, og — hvad der er svært paafaldende — selv salmiak- 
spiritus, der som regel ellers lindrer smerten 1 kort tid, viser sig da 
ganske uden virkning. Dette beviser, at bierne afsondrer en særlig 
heftig gift, naar de er ophidsede. 
Biernes egentlige forsvarsmiddel er nemlig bigiften, altsaa et 
kemisk vaaben. Brodden er ene og alene midlet til at bibringe 
giften, hvis væsentligste bestanddel er vandfri myresyre, som 
efter Schønfeld's undersøgelser er et spaltningsprodukt af hon- 
ning, gummi og stivelse, der udskilles i biens krop. Man an- 
tager i almindelighed, at giftens irriterende virkning maa tilskrives 
myresyrens tilstedeværelse; smerten, mente man, opstod ved, at myre- 
syren bragte blodets eggehvidestof til at stivne. Disse antagelser 
synes dog meget tvilsomme; bigiftens virkning ødelægges nemlig 
hverken ved tørring eller opvarmning eller ved tilsætning af alkohol. 
Men nu forflygtiges myresyren under opvarmning, mens, som sagt, 
giften modstaar hede. Det ser derfor ud, som om biernes giftstof er 
et slags alkaloid, en gruppe kemiske forbindelser, til hvilken ogsaa 
flere af de sterkeste plantegifter hører. 
I sin virkning er hvepsestikket det, som nærmest ligner bistikket, 
og hvepsen udsondrer ogsaa myresyre. Stikfluerne (Conops), myg- 
gene og de øvrige insekter danner dog ingen myresyre, mens deres 
stik — efter den stuknes modtagelighed — ofte er lige saa smertelige 
og undertiden svulmer lige saa meget op som bistik, ligesom helbre- 
delsen mange gange kan tage lang tid. Antagelig er derfor giften ens 
