258 
Paa vestlandet dreves der i 70-aarene en ret livlig grubedrift, 
ligeledes af englændere, omkring Hardangerfjorden paa kobberfattig 
svovlkis. 
Den største grube var Valaheiens grube paa Varaldsøen i søndre 
Bergenhus amt, hvor i aarene 1865—88 er blevet produceret ialt 
172000 tons eksportkis med ganske lav kobbergehalt; gruben er nu 
nedlagt. 
Ved Lindviken paa vestsiden af Sørfjorden i Hardanger er der 
drevet efter svovlkis i gneis. 
Af det store antal forekomster paa Vestlandet er de fleste af liden 
betydning, saaledes flere skjærp paa Bømmeløen og paa Bremnæsøen; 
Guldberg grube nær Lervik paa Storen leverte 6—7000 tons ganske 
kobberrig malm i 1860-aarene. Videre ligger paa Storen flere svovl- 
kisgruber; nogle af disse er ogsaa drevne i de senere aar. 
Jernsmauget, Dyraasen, Dalemyr og Gravdal grube er kisgruber 
i Ølve og Hatlestranden, annekser til Kvindherred. Her laa tid- 
ligere Kristiansgaves kobberverk. Svovlindholdet i alle disse kis er 
i regelen 43—45 pet. 
I det østre søndenfjeldske distrikt er en liden kisgrube, der 
drives af Kongsberg sølvverk, som anvender noget kis til sin smeltning. 
ning. 
Landets samlede produktion af svovlkis, tildels kobberholdig, gik 
i syttiaarene op til 72600 ton, og optil 900 mand var beskjæftiget ved 
driften. 
Kun en ubetydelig del af svovlkisen tilgodegjøres til svovlsyre 
her i landet, saaledes ved Lysaker kemiske fabrik. 
Større forekomster af svovlkis, der hidtil ikke har kunnet tilgode- 
gjøres paa grund af beliggenheden inde landet, er den før nævnte 
Undals grube i Rennebu, og den i et aarhundrede som kobbergrube 
drevne Foldals grube, i hvilken kisen indeholder et par procent 
kobber. 
Produktionen af svovlkis er ovenfor anført sammen med kobber- 
malmen. 
Sølvverker. 
Det meste sølv i verden udvindes af sølvholdig blyglands og 
andre ertser, hvor sølvet forekommer i forbindelse med svovl, klor, 
OMSNEV: 
