262 
de vist ikke ofte naar en længde af 200 fod eller derover. Ikke at 
tale om forskjellen fra de gruber, som bygge paa mere eller mindre 
vandrette leiesteder (leier og fløtser), afvige de altsaa ogsaa fra dem, 
som ellers er anlagte paa gange; thi da disses ædelhed i alminde- 
lighed ikke, saaledes som her, er bundet blot til visse indskrænkede 
stykker af deres strøg, saa kunne de derpaa byggende gruber sed- 
vanligvis rykke frem i feldt efter gangens hele længde, og erholde 
saaledes en til dybet forholdsmæssig udstrækning, idetmindste i en 
horizontal retning." 
Direktør H. Hansteen har meddelt følgende om sølvforekom- 
sten paa Kongsberg: 
Ældre og nyere iagttagelser om Kongsbergs ertsfeldt viser: 
1) at ertsen forekommer i gange, hvor disse overskjærer fallbaan- 
dene. 
De betydeligste fallbaand er ”OQverbergets" og ”Underber- 
gets" ; disse har 
2) en udstrækning fra syd mod nord af omkring 15 kilometer, nem- 
lig fra nogle kilometer søndenfor Kobberbergselven over dJon- 
dalen og videre mod nord, 
3) en mægtighed fra forsvindende til 60 meter og derover, 
4) et stærkt fald mod øst omkring 70 gr. 
5) Fallbaandene er imprægnerede med oksydiske &jernertser og 
kiser. 
6) Fallbaandene indeholder ikke sølv. 
De utallige gange, som overskjærer fallbaandene, er af flere 
slags: 
7) Mørke kalkspathgange, indsprængt med mere eller 
mindre kulblænde; disse har 
a) Strøg vestnordvest—ostsydost. 
b) Mægtighed fra forsvindende til 20 centimeter, og und- 
tagelsesvis paa kortere strækninger indtil henimod 1 meter. 
ce) Fald mod syd 50 a 70 gr., 
d) disse gange indeholder ”klatvis*, indesluttet i kalkspatten, 
gedigent sølv, svovlsølv og lidt klorsølv. 
8) Hvide gange af skiferspath, tungspath, talkspath, har: 
a) Strøg vest mod øst, | | 
b) Fald steilt eller mod nord, 
c) disse gange holder ikke sølv, 
