263 
d) hvor de krydser de mørke gange overskjærer de dem og er 
altsaa geologisk yngre af alder end de mørke. Nogle i erts- 
feltet forekommende grønstene og granitgange er uden sølv 
og yngre end de mørke gange. 
Den endnu i drift værende Kongens grube er Kongsberg sølv- 
verks fundgrube. Fundet synes efter beretningen at være skeet ved 
et tilfælde, idet det angives, at gjætergutten Jakob Grosvald fra Sands- 
vær samt en datter af Arne Werp fandt nogle glimrende metalklum- 
per, som de tog hjem med sig fra sæteren. 
Statholderen Jens Juel lod stedet undersøge, sandsynligvis ved 
de nylig indkaldte tyske bergmænd paa Eker og ved det sølvholdige. 
blyverk ved Labrofoss. De fandt en fodbred gang, indeholdende 
”baade gedigen haard sølv og anden erts." 
Christian IV drev verket for egen regning fra 1623 til 1627. 
Omkring 6000 mark sølv synes Christian IV at have faaet som 
bruttoudbytte i de aar, han drev verket for egen regning 
Kongen kan neppe have tjent synderlig paa driften; thi der var 
en hel del bygninger at opføre, og han havde omkostninger ved at 
hente tyske bergmænd ind. 
Kongen overdrog da sølvverket til et participantskab, idet han 
selv beholdt en ottendedel. 
I 1628 var allerede flere af Underbergets gange opdagede og 
tagne i drift. 
I 1646 var 20 gruber i drift paa Kongsberg, deraf 7 paa Over- 
berget og 13 paa Underberget. 
Ved selve gruberne var i 1648 292 personer beskjæftigede, og 
desuden 98 ved pukverkerne, hytten og som betjente, tilsammen 
390 mand. Af hine 390 personer var 240 normænd og 150 tyskere. 
I 1654 fandtes Gottes Hulfe in der Noth, om hvilken det 
heder, at den har hjulpet verket af dets nød og gjæld. 
I 1654 var 17 gruber i drift, af hvilke 5 havde temmelig gode 
anbrud, og blandt disse nævnes Gottes Hulfe og Segen Gottes som 
de vigtigste. 
I 1685 indkaldtes fra Harz Henrich Schlanbusch, en dygtig berg- 
mand, men som det synes en noget despotisk herre. Schlanbusch 
