270 
mellegemers udvikling vil derfor i hovedtrækkene blive den samme. 
Ligesom man ved fra tid til anden at studere fostrets forskjellige til- 
stande kan skaffe sig besked om det voksne menneskes tidligste ud- 
vikling, saaledes kan man ogsaa ved studium af et yngre himmellegeme 
faa en forestilling om længst tilbagelagte stadier af et ældre himmel- 
legemes historie. Hvor det kun gjælder hovedtrækkene, er det lige- 
gyldigt, om man for at studere menneskets udvikling benytter sig af 
et menneskefoster, et pattedyrfoster eller et fuglefoster. Og paa 
samme maade er det ligegyldigt, naar det gjælder jordens historie, 
om man trækker sammenligninger med en drabant, en planet eller en 
fiksstjerne.  Hovedtrækkene i udviklingen er de samme. 
Ved sammenlignende undersøgelser af andre himmellegemer er 
man kommen til den slutning, at jorden engang var et gasformigt eller 
flydende, selvlysende legeme, som ved afkjøling trak sig sammen og 
fik større og større tæthed, og som ved akseomdreiningen fik sin eien- 
dommelige kugleform. Rigtigheden af disse slutninger kan der neppe 
være synderlig tvil om. 
Geologien giver os altsaa besked om de senere afsnit af jordens 
historie, den sammenlignende astrofysik om de aller tidligste afsnit; 
men mellem begge afsnit, i den saakaldte primordialtid, blir der et 
tomrum i vor viden, en stor og betydningsfuld del af jordens historie, 
hvorom vi absolut intet kjendskab har. Spørgsmaalet er: kan dette 
tomrum fyldes? Kan vi med rimelig sikkerhed skaffe os besked om, 
hvad der foregik i jordkloden fra den astronomiske udvikling foreløbig 
endte, indtil den udvikling begyndte, som kan gjøres til gjenstand for 
geologisk undersøgelse? — Det er besvarelsen af dette spørgsmaal, 
som her er vor hovedopgave. 
Naar man vil vide, hvordan en proces forløber, er det ikke nok 
at kjende processens hovedtræk og endelige resultat. Man maa ogsaa 
kjende begyndelsestilstanden. Man maa vide, hvor processen begyn- 
der for at kunne give et sandt billede af den. Skal vi kunne danne 
os nogen adækvat forestilling om jordens tidligste udvikling, maa vi 
altsaa kjende denne udviklings begyndelsesstadium. Det første spørgs- 
maal af positiv art, som fremstiller sig, maa følgelig blive: i hvilken 
tilstand befandt jorden sig i fødselsøieblikket, da dens selvstændige 
udvikling begyndte? 
Den sammenlignende astrofysik har sluppet jorden ud i verdens- 
rummet som en gasformig eller flydende, selvlysende kugle, og den 
