283 
adskille ni slegter af saadanne ”koralslanger". Seks af dem er 
ganske uskadelige, to er tvilsomme, medens kun en eneste med sik- 
kerhed har vist sig at være giftig. 
Uden tvil har de uskadelige slegter efterlignet sine giftige kame- 
raters farve for under denne frygtindgydende maske at kunne und- 
gaa sine fienders efterstræbelser. Man kjender forøvrigt et stort 
antal eksempler paa saadan efterligning, særlig inden insektverdenen. 
Saaledes ligner hunnen af en i Asien og Nordafrika hjemmehørende 
sommerfugl, hypolimnas misipuppus, ganske den ækkelt smagende 
og derfor af fuglene skyede hun af danais chrysippus, med hvem den 
- lever sammen. Talrige fluer kan endvidere i en hveps”, en humles, 
ja endog en myres dragt føre et sikrere liv. Der gives kortsagt et 
utal af saadanne efterligninger, hvor den svage seiler under den ster- 
keres flag. Å 
Ved alle disse tilfælde maa man imidlertid vente én betingelse 
overholdt, at det efterlignede dyr optræder i større individantal end 
efterligneren. Ved de brasilianske koralslanger synes dog det mod- 
satte at være tilfældet, hvad der muligens gjør den ovennævnte be- 
tingelse noget søgt, hvis man ikke vil antage, at den eneste giftige 
slegt optræder i overordentlig stort individ- og artsantal, saa at den 
overgaar langt de øvrige seks eller otte slegter. Er dette tilfældet, 
saa har vi ogsaa forklaringen til de uskadelige slangeslegters farve. 
Den giftige slegts iøinefaldende dragt maa derimod opfattes som 
skræk- eller advarselsfarver. Ogsaa inden den europæiske dyrever- 
den har vi talrige eksempler paa, at giftige, daarligt smagende eller 
med mordvaaben forsynede væsener bærer en iøinefaldende dragt. 
Det være nok at minde om kaalsommerfuglens brogede larve, som 
dræber høns og ænder, naar de fodres med den, endvidere om de eien- 
dommelige, men afskyeligt smagende larver af vortemelksværmeren, 
deilephila euphorbiæ, og af stikkelsbærsværmeren samt om det skin- 
nende gule i hvepsens dragt. 
Der gives dog biologer, der finder sig alt andet end overbevist 
om en saadan teori om skrækfarver. Mod dem kan dog anføres et 
eksperiment, som den anseede engelske naturforsker Wallace foretog. 
En dag fandt han et paafaldende gult og sort tegnet krybdyr og an- 
tog straks, at det her dreiede sig om en skrækfarve, hvorfor han tog 
dyret med sig hjem for at anstille forsøg med sine ænder. De gamle 
ænder flygtede øieblikkelig med alle tegn paa afsky fra den uhygge- 
