FEB 26 1901 
Islands glacialtid og det norske havs fordums 
dybdeforhold. 
Paa Island har i de senere aar fremblomstret en smuk videnska- 
belig og litterær virksomhed. Blandt de nyere forskere maa nævnes 
geologen dr. Thoroddsen, som gjennem en række aar har fremskaffet 
mange nye og vigtige oplysninger om sit lands fjeldbygning. Nu 
fremtræder ogsaa en yngre videnskabsmand, cand. mag. Helgi Pje- 
tursson, med en geologisk afhandling, der er af stor interesse. 
Man har længe vidst, at Island har havt sin istid; vidnesbyrd 
derom er lavamasser med stivnet overflade og overleirede af istids- 
grus. Under lavaen ligger der mægtige løse afleiringer, saakaldt 
palagonittuf, som man hidtil har anseet for at være fra tiden forud 
for istiden, altsaa tertiær. I sit nye arbeide gjør imidlertid Pjeturs- 
son det sandsynligt, at ogsaa palagonittuffen er gletschergrus, og han 
har under palagonittuf paavist meget gammel lava med isskuret over- 
flade, ja han har endog fundet, at der er flere saadanne ”palagonit- 
moræner* med mellemliggende ”lavalag*. Paa Island skulde der efter 
Pjetursson lade sig paavise flere afsnit i istiden, adskilte ved isfrie 
mellemtider, saaledes som man har gjort for Alpernes og andre egnes 
vedkommende. Pjeturssons undersøgelser er endnu kun i sin begyn- 
delse, og man imødeser med interesse en videre begrundelse af de 
merkværdige slutninger, han er kommet til. 
Paa et dybdekart over det nordlige Atlanterhav vil man se, at 
der gaar en undersøisk ryg med grundt vand fra Færøerne til Island 
og derfra over til Grønland. I nord og nordøst for den har man det 
dybe norske hav. Under den norske ”Atlanterhavsekspedition" fandt 
man wudstrøet over bunden af dette havstrøg skaller af høinordiske 
bløddyr, der nu for tiden lever under et betydelig koldere klima end 
,Naturen*. 19 
