301 
for vort velbefindende. Man har fundet en maade at tælle blodlege- 
merne paa. Gjennemsnitlig findes der hos en mand i I kub.-mm. 
blod omtrent 5 millioner røde blodlegemer, hos en kvinde noget min- 
dre (4.5 millioner). Antager man, at et menneskes samlede blodmængde 
er 5 liter, blir det 25 billioner røde blodlegemer. Af hvide blod- 
legemer er der omtrent I for hver 720 røde. Man har beregnet deres 
tal til 27 milliarder. Saasnart nu af en eller anden grund de røde 
blodlegemers tal formindskes med en femtedel eller mer, indtræder 
de velkjendte tegn paa blodmangel eller anæmi, og de svinder inke, 
før denne feil ved blodet igjen er rettet paa. Ved siden af blodkar- 
systemet har mennesket ogsaa et lymfekarsystem, bestaaende af rør, 
som begyndende med de allerfineste endeforgreninger skal tjene til 
at samle den blodvædske, som siver ud gjennem haarrørenes vægge 
og sammen med det i tarmen bearbeidede fedt fra næringsmidlerne 
føre den tilbage til blodet. I lymferørene flyder lymfen, der adskiller 
sig fra blodet væsentlig ved mangel paa røde blodlegemer og blod- 
skiver. 
Disse korte indledende bemerkninger skal gjøre klart, under 
hvilke livsbetingelser de dyr kommer, som vælger sig menneskets blod 
til opholdssted, og de lader ogsaa ane de skadelige virkninger at deres 
tilstedeværelse. Man kunde endnu være i tvil, hvorvidt dyrene svøm- 
mer i blodvædsken ved siden af blodlegemerne eller opslaar sin bolig 
i disse selv, men man maa medgive, at i begge tilfælde er deres valg 
udmerket; thi blodet indeholder jo alt det, som trænges til livet, til- 
beredt paa den mest fuldendte maade. Kun vil man sige sig selv, at 
disse snyltedyrs legeme maa være overordentlig lidet, svarende til 
størrelsen af blodlegemerne og vidden af haarrørene. Hvad kan nu 
det være for slags skabninger? Ogsaa derom kan man opstille forud- 
sætninger. Mistanken falder uvilkaarlig paa ormenes klasse, da det 
jo er vel kjendt, at talrige af dem lever i menneskets indre og paa 
dets bekostning. 
Man kjender dyr, som fra udenverdenen finder vei lige ind i blod- 
kavrene og altid blir i blodvædsken. Det er i virkeligheden orme. 
Men man har ogsaa opdaget dyr, som straks forfølger de rastløst 
kredsende røde blodlegemer, hænger sig fast paa deres overflade som 
klægge og ikke giver sig, før de har faaet skjult sig i blodlegemets 
indre. Disse sidste er dyriske organismer af yderst enkel bygning 
og kaldes sporozoer. Deres plads i dyrerækken er paa nederste trin 
