502 
ved siden af urdyrene eller protozoerne. Hos protozoerne (protos = 
første; zoon = dyr) svarer hele dyret til en eneste af de utallige smaa- 
dele, som sammensætter alle andre dyrs — og ogsaa menneskets — 
legeme. Det er cellerne. En celle er en liden klump af den seigt- 
flydende levende substans, som vi kalder protoplasma (proto = først; 
plasma = dannelse), med en eiendommelig bygget dannelse, kjernen, 
indi. Et urdyr, en protozoon, er altsaa et encellet væsen, alle andre 
dyr og mennesket er mangecellede. I begyndelsen som eg er ogsaa 
disse encellede. Men ved stadig formerelse og forstørrelse af ceiierne, 
ved deling og vekst, samler cellerne sig under medvirken af loven om 
arbeidets deling, til væv, som er meget forskjellige 1 deres kemiske 
sammensætning, i deres udseende og deres virksomhed, og til organer 
af en vidunderlig mangfoldighed. Af alt dette findes der intet hos ur- 
dyrene og altsaa heller ikke hos sporozoerne (sporedyrene). En liden 
klump protopiasma, som langsomt kan forandre 
sin form, udføre amøboide bevægelser, d. v. s. 
bevægelser, som man kjender dem fra et andet 
af urdyrene, kaldes amøbe — med en kjerne 
eller flere i sit indre, det er alt.  Karakte- 
ristisk for sporozoerne er, at de altid lever 
paa andre dyrs bekostning og altid, eller idet- 
mindste en tid af sin udvikling, i det indre 
af celler eller væv eller i hulrum i organer. 
De fleste er saa smaa, at de kun ved hjælp 
af mikroskop kan undersøges. Sit navn har 
de faaet af en fjern lighed i sin formerelse 
med sporeplanterne. Under en fase i sit 
liv udskiller deres legeme et hylster, indeni 
hvilket det deler sig i flere dele, som man kalder sporoblaster (spore- 
blærer). Disse omgiver sig enten atter med et hylster, blir til sporo- 
cyste eller spore, i hvis indre der dannes smaa kimer, sporozoiter, 
eller de falder med engang fra hinanden til saadanne kimer. 
Vi skal først gjøre bekjendtskab med ormene i menneskets blod. 
Næsten trediedelen af Ægyptens befolkning plages af en orm 
(schistosomum hæmatobium Bilharz, se fig. 1),*) af sugeormenes eller 
trematodernes orden; den holder sig særlig i blodaarerne i under- 
*) Paa fig. er den tynde orm hunnen, som delvis er trukket ud af den 
kanal i bannens legeme, hvori den er indesluttet. 
