305 
høist 1—2, henad aftenen biir de altid flere, ved midnat er de saa tal- 
rige, at man kan finde 300-—-400 i en draabe blod. Efter midnat aftar 
antallet, og ved 8—9-tiden om morgenen er de atter forsvundet fra de 
overfiadiske blodkar. Dersom den syge endevender sin almindelige 
levevis og sover om dagen, men er vaagen om natten, saa er forholdet 
omvendt. Man kan deraf slutte, ikke at ormene skulde have en eller 
anden fin fornemmelse af dagstiden, men at det er en under søvnen 
indtrædende slappelse i de overfladiske blodkar, som gjør det muligt 
for dem at slippe igjennem. I mellemtiden maa. de tykkere dyr, hvis 
krops tvermaal er større end kapillærernes vidde, opholde sig i de 
dybere liggende, videre blodkar, og kun de noget slankere, yngre sta- 
dier slipper gjennem kapillærerne i overfladen. De fleste af disse 
embryoner er dømte til livsvarigt fængsel i blodkarrene og gaar til- 
grunde der i sin tidligste ungdom. Men for mange slaar dog befriel- 
sens time, og det fra en ganske uventet kant og rent tilfældig. Blod- 
filarierne er ualmindelig udbredt i de tropiske og subtropiske egne 
hele verden over, og hvor de findes, der vrimler det af blodsugende 
fluer, som man sædvanligvis sammenfatter under navnet mosquitos. 
Slige insekter er det, i hvis legeme, den videre udvikling af de unge 
filarier foregaar, efter den engelske læge dr. Patrick Mansorns under- 
søgelser; hvilke arter det er, ved man ikke sikkert. De suger sammen 
med blodet ogsaa embryonerne i sig, og da de søger sin næring om 
aftenen eller om natten, naar de smaa orme netop er meget tairige i 
hudens blodkar, saa er overførelsen ganske sikker. I mellemtirmen 
hos den kvindelige mosquito forlader embryonerne den skede,* som 
omgiver dem, og vandrer ind i insektets brystmuskler; til dette mi- 
neringsarbeide er de udmerket udrustet med en borespids fortil. Efter 
at de er kommet frem, undergaar de i løbet af nogle dage en gjennem- 
gr.-bende metamorphose (omdannelse). De vokser sterkt, faar mund 
og endetarm og en trelappet hale. Insektet lægger efter omtrent en 
uge sine eg paa overfladen af et eller andet vand og dør snart efter. 
Liget falder i vandet, ormene kommer ud og kan nu ligesom schisto- 
somum i Ægypten komme ind i maven paa et menneske igjen med 
vandet. Gjennem mavevæggen baner de sig vei ind i lymfekarrene, 
hvor de blir kjønsmodne og avler en ny yngel, som oversvømmer blod- 
karsystemet. Mosquitoerne er saaledes mellemverter for filaria san- 
guinis hominis, og overførelsen til mennesket finder sted gjennem 
vandet. De i blodet kredsende embryoner synes ikke at have rogen 
nNaturen* 20 
