507 
delse af en blanding af methylblaat og eosin blir visse dele af dyret. 
blaa, andre røde. Jeg vil foreløbig betegne de tre arter med T (ter- 
tianaparasit), Q (quartanaparasit) og S-H (eftersommer-høst-parasit). 
Arten Q viser sig i begyndelsen som en yrende liden skive af 
0.002 mm. tvermaal inde i de røde blodlegemer. De amøboide be- 
vægelser er endnu svage. Langsomt strækker den ud korte udiøbere 
og trækker dem atter ind. Protoplasmaet er sterkt kornet og kornene 
temmelig store. I det farvede præparat ser man et udenfor midten 
liggende rødt punkt, svarende til kjernen, rundt om den en klar ring, 
og udenom denne er dyrets legeme blaafarvet. Lidt efterhvert vokser 
snylteren, og inde i dens krop ophober der sig et mørkebrunt, kornet 
eller stavformet pigment (farvestof), der hidrører fra det røde farve- 
stof i blodlegemet. Efter 36 timer optager dyret allerede halvparten 
af det røde blodlegeme. Efter 48 timer er der kun en smal kant igjen 
af dette, som forøvrigt ikke har forandret farve eller størrelse. Nu 
indtræder der vigtige forandringer. Bevægeligheden ophører, det 
mørkebrune farvestof samler sig i midten. Det røde punkt deler sig 
i 6—20 dele, alle omgivet af en klar zone og protoplasma, og disse 
leirer sig i form af en rosette omkring pigmentet i midten. En ny 
yngel er dannet, den sværmer ud for at begynde sit ødelæggelsesverk 
i andre blodlegemer. I løbet af 70 timer er der ved deling dannet 
6—20 nye individer. Ved siden af de individer, som formerer sig paa 
denne maade, er der andre, som blir større end disse, men beholder 
sin form og ikke deler sig. Deres krop er kuglerund, og i deres indre 
ser man det brune pigment i livlig bevægelse. De er af to slags. Den 
ene sort forandrer sig ikke videre, hos de andre kommer der under 
visse omstændigheder ud 2—4 lange, traadagtige dannelser, som ogsaa 
kan løsne. Begge former findes ogsaa fri i blodvædsken. Man troede 
længe, at det var ufrugtbare (sterile) individer. Deres virkelige be- 
tydning har amerikaneren Mac Callum opdaget i 1897. Det er i virke- 
ligheden kjønslig forskjellige individer og det saaledes, at de traad- 
dannende er de mandlige, de andre de kvindelige. 
Den anden med T betegnede art ligner i sin ungdom meget den 
foregaaende. Men snart viser der sig forskjel. Bevægelserne er me- 
get livligere, udløberne, som de sender ud, meget finere og længer. 
Protoplasmaet er mer finkornet, farvestoffet, som afleires i dem, finere. 
Særlig iøinefaldende er forandringerne i de røde blodlegemer. De 
blegner og blærer sig op. Efter 36 timer er de blevet næsten dobbelt 
