315 
aare, først da kom der feber. Hvor mange myggestik skulde der ikke 
til for at levere en saadan mængde! Fra en kant blev det autaget, 
at malariaparasiterne blev optaget af de blodsugende fluer ligesom ved 
filariosen. At de saa i dets indre gjennemgik en forvandling, efter 
insektets død kom ud i det fri, i jorden eller i vandet, og derfra atter 
ind i mennesket. Fra en anden kant gjordes den mening gjældende, 
at myggene et eller andet steds i jorden eller i vand faar paa sig spi- 
rerne til malariasnylteren og saa bringer dem over paa menneskene, 
idet de stikker dem. Insekterne skulde altsaa enten være eksportører 
eller importører af malariaparasiter. Som det fremgik af lagttagelser 
og forsøg, som meget hurtig blev anstillede, er de begge dele, men 
snyltedyret forlader ikke myggen et øieblik, fra den stund de er kom- 
men ind i den, indtil den i forandret form indpodes i mennesker. 
I Europa er det Italien, som hjemsøges mest af malaria og af 
dennes mest ondartede form. De fleste, som reiser gjennem dette 
herlige land for sin fornøielses skyld eller for at lære, har ingen anelse 
om den jammer, som aar efter aar malariaparasiten bringer over be- 
folkningen. To trediedele af hele landomraadet lider under dens 
svøbe, altid er nogle millioner mennesker syge, og 15000 dør aarlig 
af sygdommen. Det er under saadanne sørgelige omstændigheder let 
forstaaeligt, at de italienske læger og naturforskere holdt det fol sin 
pligt at slutte sig til den i de sidste fire aar indtraadte bevægelse paa 
malariaforskningens omraade, fremfor alle B. G. Grassi, professor 1 
zoologi ved universitetet i Rom. Ifjor blev der dannet et seiskab 
med det formaal at studere malariaen; det faar pengene dertil af de 
italienske jernbaner. 
Af stor vigtighed var det først at fastslaa, hvilke myg er de virk- 
somme ved udbredelsen af malaria, for derpaa gjennem forsøg at 
komme til sikre resultater. Denne vei, den eneste rigtige, havde kort 
tid i forveien den engelske militærlæge R. Ross slaaet ind paa, da han 
anstillede sine vigtige undersøgelser over forholdet mellem fuglenes 
blodsnyltere og mosquitos i Indien. Af disse fik italienerne ikke 
blot nye impulser, men ogsaa en væsentlig støtte, da de kom til ganske 
lignende resultater med hensyn til blodsnylterne i mennesket. Grassi 
gjorde sig først bekjendt med myggene paa steder, hvor malaria ikke 
fandtes. Da han senere fandt disse arter ogsaa paa notoriske malaria- 
steder, kunde han sætte dem ud af betragtning som uskadelige og have 
sin opmerksomhed henvendt paa de arter, som han ikke havde truffet 
