325 
vakt min nysgjerrighed. En vidunderlig plante! Al nød var glemt; 
jeg var botaniker og følte mig lønnet. Kjæmpemæssige blade fra 3 
til 6 fod brede svømmede paa vandet, paa oversiden glinsende grønne, 
under carmosinrøde. I harmoni med de vidunderlige blade var de 
luksuriøse blomster, der bestod af mange hundrede kronblade af veks- 
lende farve fra det reneste hvidt til rosa og rødt. Det stille vand var 
dækket med disse blomster; jeg roede fra den ene til den anden og 
fandt altid noget nyt at beundre.* Sammen med sin beretning sendte 
han en mere detailleret beskrivelse af planten, farvelagte tegninger 
samt blade og blomster, konserverede i salt vand. Han holdt planten 
for en art nymphæa og ønskede at opkalde den efter den unge britiske 
dronning, der naadigst gav sit samtykke hertil. Efter undersøgelse 
af de hjemsendte eksemplarer, der forøvrigt var i en miserabel for- 
fatning, forandrede professor Lindley med sjelden smag det af 
Schomburgk givne navn Nymphæa Victoria til Victoria regia, 
som planten senere har beholdt.*) Det viste sig nemlig, at den til- 
hørte en ny, fra alle tidligere beskrevne vel adskilt slegt. 
Schomburgk's tegninger, ledsaget af en udførlig beskrivelse, 
blev af Lin dley udgivet som et pragtverk, af hvilket blot 25 eksem- 
plarer blev distribueret. Den nye plante med det celebre navn gjorde 
i den botaniske og høiaristokratiske verden en enestaaende opsigt, og 
alle ønskede snart at maatte faa se den i Europa. Det var ogsaa 
fremkomsten af dette verk, som gav anledning til, at de ældre fund 
af planten blev bekjendt. De botaniske tidsskrifter fra disse aar 
indeholder talrige artikler og notitser om planten, og fra den viden- 
skabelige litteratur spredtes de videre gjennem dagspressen. 
Det skulde ikke vare ret længe, inden den levende plante naaede 
frem til de europæiske drivhuse. I 1846 blev den af en engelsk rei- 
rende, Thomas Bridges, funden i mængde i floden Yacuma i 
det indre Bolivia. Han sendte modne frø, indpakket i vaad ler, til 
den botaniske have ved Kew, i nærheden af London. Af 22 frø spi- 
rede blot de 2; resten var ved ankomsten i en tilstand, der endog 
umuliggjorde en nærmere undersøgelse. De fremkomne planter 
voksede i begyndelsen godt; men henimod høsten sygnede de til, og 
den 12te december var de i en saadan tilstand, at de maatte kastes. 
I de følgende aar blev frø gjentagne gange sendt til Europa, men altid 
*) Efter de botaniske nomenklaturregler burde planterne forøvrigt bære 
artnavnet amazonica, som blev givet den af Poeppig. 
