336 
komsten ligger hovedsagelig paa et belte, der strækker sig noksaa 
langt fra vest mod øst. 
I begyndelsen af 80-aarene var her en meget livlig skjerpning 
paa disse forekomster, og aarlig blev der i 1881 og 1882 anmeldt over 
500 fund. 
Ertsen optræder i kalk, der ligger i en amfibolitisk bergart. Her 
var flere smaa gruber: Verkets grube, Melkstadmyrens grube, Lyk- 
kens prøve i øst for de nævnte, Rosenssynk, Alfa grube ved Krok- 
bakken, Kjølsø grube m. fl. 
Arbeidet ved forekomsterne standsede imidlertid allerede i 1884. 
Senere er atter sat igang en prøvedrift, der dog ikke gav udbytte. 
Ertserne synes at optræde indsprengt i smaa gange, og aarsagen til, 
at driften sluttede, har været den, at der fandtes for lidet erts. 
Guld. 
Guld findes i naturen mest i metallisk eller gedigen tilstand, det 
vil sige, det er ikke forbundet med andre stoffe. Aarsagen hertil lig- 
ger i guldets uangribelighed, i dets ædelhed. De uædle metaller som 
jern, bly o. s. v. findes kun sjelden i gedigen tilstand, fordi det let 
ruster, oxyderes eller forbinder sig med andre legemer som svovl. 
Jern, som ligger ude i luft og regn, vil snart forvandles til rust eller 
til jernoxydhydrat, men de ædle metaller vil holde sig desto længere, 
jo ædlere metallet er; saaledes findes platina næsten altid i gedigen 
tilstand. 
Det gedigne guld optræder i naturen paa to forskjellige 
maader; enten sidder det i det faste fjeld og maa udvindes ved 
grubedrift, og da kaldes det bergguld, eller det forekommer løstlig- 
gende i klumper, smaastykker, som korn og sand i gamle og nye elve- 
leier, og da kaldes det våskeguld. Det er vigtigt, at disse to forskjel- 
lige forekomster for guld nøiagtig adskilles; thi baade udvindes berg- 
guld paa en anden maade end vaskeguldet, og tillige er der hos os 
forskjellige love om dem. Det guld, som sidder i fjeldet, bergguldet 
altsaa, kan den, som finder det, bemægtige sig ved at anmelde og 
muthe gangen, som man muther andre metaller og ertser mod at give 
grundeieren ret til at deltage i driften med en tiendedel. Da man 
fandt guld i elvene i Finmarken, blev der imidlertid gjort en lov om 
vaskeguld, loven af 17de juni 1869, hvorved retten til at vaske og paa 
anden maade udvinde vaskeguld alene skulde tilhøre grundeieren. 
