350 
arbeidsmetoder, man dengang benyttede, gav imidlertid ofte anledning 
til feilagtige angivelser og førte i lang tid ikke til resultater, der havde 
virkelig praktisk værd. 
Den mikrobiologiske teknik er imidlertid i aarenes løb bleven 
langt bedre udviklet. For de fleste mikrobers vedkommende er der 
ikke længer nogen egentlig vanskelighed ved at erholde dem i ren- 
kulturer og at dyrke dem videre i forskjellige slags dertil skikkede | 
næringssubstrater. Det er dette, som selvforstaaelig er hovedhjørne- 
stenen for mikrobiologisk forskning. Opererer man med urene kul- 
turer, ja da kan resultaterne volde meget unyttigt hovedbrud og give 
anledning til ofte høist merkelige og interessante — men altid upaa- 
lidelige — hypoteser. 
Af videnskabsmænd paa det gjæringsfysiologiske omraade er vel 
i vor tid professor E. Chr. Hansen, bestyrer af Carlsberg laboratorium 
i Kjøbenhavn, ubetinget den, som nyder størst anseelse — baade paa 
grund af den grundlæggende betydning, hans arbeider over alkohol- 
gjæring har havt i videnskabelig og praktisk henseende — som ogsaa 
paa grund af de overordentlig eksakte arbeidsmetoder, han dertil har 
udarbeidet og saaledes indført i den gjæringsfysiologiske teknik. 
Forfatteren af ovennævnte lærebog, ”Die Microorganismen*, har 
i en række af aar været professor E. Chr. Hansens assistent og saa- 
ledes deltaget i dennes arbeider, ligesom han ogsaa har udført selv- 
stændige undersøgelser, der findes offentliggjort i den udenlandske 
fagpresse. Desuden har han veiledet de mange udlændinger, der har 
opholdt sig ved Carlsberg laboratorium fra tid til anden for der at 
sætte sig ind i professorens metoder. 
Jeg anser mig ikke kompetent til med tilstrækkelig vegt at kunne 
fremhæve den erfaring og skjønsomhed, som bogen forekommer mig 
at bære præg af. Men jeg tør for mit personlige vedkommende udtale, 
at jeg som tidligere elev af prof. E. Chr. Hansen finder det overordent- 
lig nyttigt at følge denne klare, nøiagtige fremstilling af, hvad jeg 
dengang blev mundtlig undervist i. 
Der er visselig mange, ogsaa her i Norge, som har brug for en 
saadan lærebog. Jeg tænker ikke bare paa de faa egentlige gjærings- 
fysiologer, som her findes, men der er jo saa mange andre : botanikere, 
kemikere, meierister o. s. v., hvis studium eller praktiske virksomhed 
fører dem ind paa det gjæringsfysiologiske gebet. Meget faa af disse 
