FEB 26 1901 
Polarlandenes planteverden.*) 
En række dristige ekspeditioner har i de sidste aar igjen vakt 
interessen for polarlandenes udforskning. Det er ikke blot den men- 
neskelige deltagelse for de modige forskeres historie, beundringen for 
den viliekraft og energi, som kræves af dem, der har fremkaldt denne 
interesse, den skyldes lige meget den fortryllelse, som altid har hvilet 
over udforskningen af ukjendte egne af jorden, hvorover der har hvilet 
det gaadefuldes nimbus. Hvilke egne kan i saa henseende sidestilles 
med de umaadelige, isbedækkede flader, der omgiver polerne? Derfor 
er det let at forstaa, at alle kultiverede folk søger at medvirke ved 
løsningen af de hemmeligheder, som omgiver polarlandene, og at alle 
de omliggende lande kappes om førerstillingen i denne udforskning. 
Denne nu særlig sterke interesse for udforskningen af de arktiske 
og antarktiske egne turde være en undskyldning for, at jeg vil gjøre 
disse egnes planteverden til gjenstand for mit foredrag ; jeg gjør dette 
Saa meget mere, da de sidste aars ekspeditioner i ikke ringe grad har 
bidraget til at udvide vor viden i saa henseende. 
Det første spørgsmaal, som paatrænger sig os, naar vi giver os 
ifærd med dette tema, er, om der overhovedet gives en polargrænse 
for plantelivet. Det er ikke længe siden, da man troede, at fuldstæn- 
dig mangel paa dyre- og planteliv var et særkjende for polarlandene, 
hvorved de adskilte sig fra alle andre dele af jorden, som jo ellers 
næsten overalt huser organismer. Naar vi nu omtrent ganske har 
forladt denne anskuelse, skriver det sig fra de erfaringer, man i de 
seneste aar har gjort i de arktiske egne. Vi har al grund til at antage, 
at de i enhver henseende mangelfuldt kjendte antarktiske egne ikke 
danner nogen undtagelse herfor. Jeg maa her forudskikke den be- 
2) Foredrag i Verein zur Verbreitung naturwissensehaftlicher Keuntnisse 
in Wien, 
o 
»Naturen* ES 
