360 
overraskende er det derfor at finde, at de nordiske planter enten gan- 
ske mangler denslags specielle indretninger mod kulden, eller om de 
findes, er de ikke bedre udviklede end hos vore planter. Ved første 
øiekast er jo dette meget overraskende, men ved nærmere betragtning 
blir det dog forstaaeligt. Temperaturekstremerne er i de arktiske 
egne saa store, at selv de mest hensigtsmæssige indretninger vilde 
blive betydningsløse. Naar i en egn afkjølingen er saa stor, at jor- 
den i en dybde af 80 cm. kan have en temperatur af minus 24 or GE 
da kan intet hylle, det være saa tykt det være vil, beskytte planten 
fra at fryse, den kan ikke afspærres fra kulden. Vi maa snarere an- 
tage, at den finere bygning hos en høinordisk plante enten er saadan, 
at protoplasmaet, der jo er livets bærer, ikke kan fryse, eller om saa 
er tilfældet, at det selv efter en temmelig svær afkjøling igjen kan 
vaagne tillive. At der findes planter, hvis protoplasma har denne 
evne, har jo længe været kjendt; vi ved saaledes, at spaltesoppene, 
særlig deres forplantningsorganer, de saakaldte sporer, uden noget- 
somhelst mekanisk beskyttelsesmiddel er istand til at taale abnormt 
høie og abnormt lave temperaturer. 
Det er ikke særlige beskyttelsesmidler, men den maade, hvorpaa 
de arktiske planter er byggede, de kan takke, at de overlever vinte- 
rens kulde. Dette fremgaar klart af de næsten uforstaaelige tilfælde, 
hvori fine urtagtige planter er bleven overraskede af den indbrydende 
vinter, før de har faaet dannet sine frugter og derpaa i det næste for- 
aar, efterat de i hele ti maaneder har været udsat for ekstreme tem- 
peraturers indvirkning, har blomstret videre og sat frugt, som om 
intet havde været paafærde. Den svenske botaniker F. R. Kjellman, 
hvem vi kan takke for mange værdifulde iagttagelser over de arktiske 
planters biologi, har udførligt beskrevet et saadant tilfælde hos 
cochlearia fenestrata. 
Kan vi altsaa ikke paavise nogen beskyttelsesindretning mod 
kulden hos de nordiske planter, kan vi dog gjøre en hel række paa- 
faldende iagttagelser hos dem, som staar i forbindelse med deres til- 
lempning til de ekstreme livsbetingelser. Af saadanne indretninger 
kan vi nævne den, der sætter dem istand til bedst mulig at udnytte 
den korte vegetationstid, dernæst den, der byder dem beskyttelse mod 
at tørke ind, og endelig den, som hos mange former træder istedetfor 
de frø og frugter, som ikke kan komme til udvikling. 
Hos de arktiske planter gaar alt ud paa bedst muligt at udnytte 
sem: 
