363 
mens de andre fire det halve døgn blev holdt i mørke; de levede saa- 
ledes under ganske de samme forholde som vore planter. Efter 36 
dages forløb havde de planter, som den hele tid var udsat for lyset, 
et betydeligt forspring for de andre. De veiede tilsammen 13.5 gram, 
mens vegten af de fire andre kun var 5 gram. Andre forsøg gav 
ganske det samme resultat. 
Blandt de specielle organer, som vi kan iagttage hos de arktiske 
planter, fortjener særlig de at nævnes, som hindrer planten fra at af- 
sondre for meget vand, saa de tørrer ind. Hos mange planter er 
bladene læderagtige, hos andre naalformede, hos atter andre kjødede. 
Bladenes spalteaabninger, de egentlige vandafsondringsorganer, er 
skjulte eller udmunder i hulrum. Undertiden kan vi finde planterne 
sterkt forgrenede, saa at de danner smaa tuer. Kort sagt, vi finder 
alle de indretninger, som vi ellers kun pleier at se hos planter, som 
hører hjemme i de tørre egne, ørkener og stepper. Blandt de para- 
doksale fænomener i den arktiske region hører saaledes, at dens 
planter maa beskytte sig mod tørke, skjønt vand i enhver form spiller 
en saa dominerende rolle i deres omgivelser. Denne nødvendighed 
skriver sig dog ikke saa meget fra, at luften kan være overordentlig 
tør, som fra, at de overjordiske dele af planten meget ofte lever under 
saadanne forholde, at de maa afgive vand, mens rødderne paa grund 
af tælen i jorden kun høist ringe eller slet ikke kan erstatte det for- 
dampede vand. 
Blandt de tillempningsfænomener, som vi kan iagttage hos de 
nordiske planter, skal vi tilslut kun omtale dem, der vedrører for- 
plantningen. Som bekjendt maa der hos de fleste blomsterplanter 
foregaa en overføring af blomsterstøv, altsaa af pollenkorn, fra en 
blomst til en anden, for at der skal foregaa en regelmæssig befrugt- 
ning og dermed ogsaa dannes spiredygtigt frø. Denne overføring 
sker i de fleste tilfælde ved dyr, særlig ved insekter. Blomsterblade- 
nes form 'og farve, blomsternes duft og honningen, som de afsondrer, 
hører til de midler, hvormed de lokker vedkommende insekter til sig. 
Det er klart, at i en egn, der er fattig paa insekter, maa disse tillok- 
ningsmidler være særlig kraftige. Alle de, der har gjæstet de høi- 
nordiske egne, samstemmer ogsaa i, at mange blomsterplanter ud- 
merker sig ved sit rige flor og ved blomsternes intense farve. Ogsaa 
her er der en analogi mellem de polare og de høialpine forholde.  Vore 
høifjeldsplanters pragt er jo vel kjendt. 
