31D 
Amerikanerne er som bekjendt praktiske folk, og en amerikaner 
Charles Tripler mener nu at have løst opgaven baade hvad 
billig produktion, bekvem transport og farefri anvendelse angaar. Han 
fremstiller sin flydende luft i store mængder under almindelig atmo- 
sfærisk tryk efter en metode, som han ikke nærmere beskriver. For- 
modentlig skal han søge patent paa den. Den skal imidlertid være 
baade let og billig, og med et lidet laboratorieapparat kan han skaffe 
sig ca. 15 liter flydende luft i timen. Hvordan dette forholder sig, 
tør jeg ikke nærmere gaa ind paa. Men den maade, hvorpaa han 
transporterer den farlige vædske, er ganske sikkert baade billig og 
bekvem. Han anvender i dette øiemed bare en almindelig tinkande, 
som rummer fra 15—25 liter, vikler den ind i filt og putter den ned 
i en anden kande af samme sort. Saa har han dermed en dewarsk 
flaske af billigste sort. Som laag tjener et tykt lag af haarfilt, der 
holder varmen ude, men ikke hindrer gasen fra at undvige, efterhvert 
som vædsken fordamper. Med disse simple hjælpemidler skal Tripler 
have holdt luften flydende i 36 timer og kunnet transportere den mel- 
lem New York og Washington eller mellem New York og Boston. 
Med rimelig forsigtighed er der ingen fare ved behandlingen, da gasen, 
som jo ikke er giftig, undviger efterhvert, som den udvikles. Væd- 
sken kan øses op med en blikkop og heldes i et hvilketsomhelst kar. 
Men er man saa uheldig at miste blikkoppen i gulvet, vil den knuses, 
som om den var af det tyndeste glas. Den umaadelige kulde gjør 
nemlig mange metaller overordentlig sprøde, dog ikke alle. Stikker 
man en østers ned i vædsken, blir indmaden haardere end det skal, 
hvori den ligger. Et stykke raat kjød kan paa denne maade hærdes, 
saa det klinger som klokkemetal, naar man slaar paa det; det er sprødt 
som ler og kan let pulveriseres med en hammer. Smør kan omdannes 
til et fint, tørt støv, og det samme er tilfældet med eg, ost, frugt og 
lignende. 
Kviksølv er som bekjendt en vædske, der fryser til et sølvlignende 
metal ved omtrent 40 gr. kulde. Fylder vi et par kilogram kviksølv 
i en papform og dækker det med et lag flydende luft, vil kviksølvet 
uden hensyn til sit navn snart være en metalblok, der klinger, naar 
vi slaar paa den. I forveien har vi i hver ende af papformen sat ind 
en øienskrue, og begge disse er nu paalidelig fæstede i den haarde 
metalblok. Den ene øienskrue fæstes til en snor i taget; 1 den anden 
