2I 
mangler, som kan tilskrives slegtskabet. Imidlertid er det værd at lægge 
merke til, at der ved saadan parring vil optræde en vis grad af ufrugt- 
barhed; denne synes dog ikke saameget at have sin aarsag 1 slegtskabet, 
som i altfor overensstemmende livsbetingelser, og kan derfor rettes 
paa, ved at man lader de dyr, som skal parre sig, leve under noget 
forskjellige ydre forhold. Og disse forsøg med dyr kan ogsaa af en 
anden grund ikke benyttes til at opretholde den — forøvrigt slet be- 
grundede — beskyldning for ufrugtbarhed, som man har fremsat mod 
egteskab mellem slegtninger. De gjælder nemlig grader af slegtskab, 
som hos de civiliserede nationer aldrig forekommer mellem egtefolk — 
blodskam i første led. Forholdet ved disse parringer beviser derfor intet 
med hensyn til forholdet mellem mennesker. Vi kan tilføie, at for dyrenes 
vedkommende parring mellem nære slegtninge er de eneste, som er istand 
til at fæstne nye varieteter og racer, og at krydsningerne hindrer fixeringen 
af nye typer og frembringer middelmaadige og lidet udprægede former. 
Kun da er krydsningen fordelagtig, naar det gjælder at bekjæmpe uhel- 
dige nedarvede egenskaber; disse har den tendens til at skaffe bort. 
Dette er efter vor mening meget vigtigt, idet det viser, hvori den vir- 
kelige fare ligger, som forbindelser mellem slegtninge 1 visse tilfælde med- 
fører. Denne fare ligger ikke i slegtskabet 1 og for sig, men i den 
overensstemmelse af egenskaber, som ledsager det. Hvis disse egen- 
skaber er gode, er alting i orden, og forbindelserne mellem slegtninge 
vil være fordelagtige; hvis de fælles egenskaber er uheldige derimod, 
saa maa den slags forbindelser undgaaes af samme grund, hvorfor man 
maa undgaa forbindelser mellem ikke beslegtede personer, som lider af 
samme skadelige feil og af samme grund, hvorfor man kan anbefale 
forbindelsen 1 det tilfælde, at begge parter har de samme fremtrædende 
gode egenskaber 1 fysisk eller moralsk henseende, hvilke da ved for- 
bindelsen vil videre udvikles og befæstes. | 
Hvad der videre beviser, at forbindelser mellem slegtninge ikke 
1 og for sig er skadelig, er, at krydsningen mellem personer hørende 
til forskjellige racer, hvor altsaa blodslegtskabet er mindst muligt, ikke 
er fordelagtigt. Blandingerne af hvide og hinduere, af hvide og java- 
nesere, sydhavsøernes blandingsracer, mulatterne, mestitserne i Peru, 
griquaerne — alle besidder de sine stamracers feil og laster i mere ud- 
præget grad end disse selv; de er degenererede racer istedetfor at være 
kraftigere og smukkere, som de vilde have været, hvis krydsning 1 og 
for sig var fordelagtig. 
Sagt med faa ord mener altsaa Huth i overensstemmelse med de 
fleste authoriteter, at blodsbaandet ikke i og for sig lar nogen indflydelse 
ved forbindelser mellem individer af samme slegt. Det bringer hos 
afkommet de egenskaber til sterkere udvikling, som er fælles for begge 
