26 
Findes de i agerjord, kan denne pløies og harves, saa indfinder finker 
og stær sig 1 store flokke og æder eggene. Det gjælder overhovedet at 
samle sin kamp imod græshoppesværmene, mens insektet er 1 sin ud- 
vikling. 
Paa øen Kypern har man i den henseende været meget heldig. 
Kunkel fortæller, hvorledes, førend England anekterede øen, styrelsen 
befalede, at eggene skulde indsamles og paabød, at bønderne aarlig 
skulde levere en vis vegt af dem til de offentlige magasiner; men de 
tyrkiske embedsmænd var bestikkelige og tillod beboerne at frikjøbe sig 
for denne naturalydelse. Da engelskmændene tog øen i besiddelse, fore- 
gik der først ingen forandring 1 dette system, men da saa græshopperne 
1 1881 anrettede saa store ødelæggelser, at de indfødte endog forhand- 
lede spørgsmaalet om at opgive øen, maatte autoriteterne alvorligt tage 
fat paa den opgave med alle tænkelige vaaben at bekjæmpe denne 
landeplage. 
Ingeniør Brown blev dette hverv betroet, og han optog og 
forbedrede et system med bevægelige seildugsskjerme, som en bonde 
af italiensk oprindelse, Richard Mattei, alt tidligere havde foreslaaet. 
Et talrigt mandskab blev ordnet paa militær maade; en formand 
ledede hold paa 20 arbeidere i at opstille og flytte 30 skjerme, en 
delingsfører tilhest anførte flere arbeidshold, disse styredes atter af høiere 
tilsynsmænd, og hovedlederen var ingeniør Brown. Der var ialt 2000 
mand 1 arbeide, og totaludgifterne for 1882—87 beløb sig til 1,411,650 fr. 
Det er penge; men Brown vandt seier og frelste disse aars høst, som 
blot for hvede, byg, havre og bomuld aarlig anslaaes til en værdi af 
2 millioner fr. 
Seildugsskjermene er 50 m. lange og 85 cm. høie og har foroven 
en 10 cm. bred lakeret rand. Ved hjælp af stave opstilles de lige- 
overfor den fremrykkende sværm i vinkelform (Å) med aabningen imod 
sværmen og efter dennes størrelse med tilsvarende mindre eller større 
aabning. Et stort antal arbeidere søger at indeslutte sværmen 1 en halv- 
kreds udenfor aabningen og jage græshopperne hen imod denne ved at 
vifte med sin burnus eller andre klæder, thi det gjælder at faa hele svær- 
men ind i aabningen. Idet græshopperne springer frem, støder de an 
imod skjærmen og falder ned, men forsøger saa at krybe opad seildu- 
gen; naar de kommer til den lakerede rand, samler de sig imidlertid 1 
en tyk rulle, fra hvilken de under sine frugtesløse forsøg paa at komme 
op over den glatte flade i massevis styrter ned paa jorden. Saa for- 
søger de at skyde den nedre rand af skjermen tilside og at knibe sig. 
derigjennem. Men heller ikke dette lykkes, da skjermens rand ved paa- 
lagte stene er ordentlig fastgjort. Dyrene har derfor intet andet at gjøre 
end at søge op mod toppen af vinkelen, hvor de imidlertid styrter i en 
