36 
skjellige smag, det igjen skal afhænge af den næring, de har faaet. 
Ligeledes ved vi fra de gamle græske forfattere, at der blev solgt 
græshopper som fødemiddel paa markederne dengang. Endnu den 
dag idag skal det ikke være saa sjeldent at se ialfald børnene i 
Spanien og Sicilien spise bagbenene af græshopperne der. 
En lignende smag finder vi ogsaa hos enkelte mennesker lige- 
overfor oldenborrerne, som jo i lighed med græshopperne af og til 
viser sig i talløse skarer og anretter store ødelæggelser paa plante- 
vegetationen. Der er nemlig virkelig dem, der spiser oldenborrer 
og det tilmed raa, og finder dem velsmagende. Dette skal være 
temmelig almindeligt blandt bønderne i Italien, Moldau, Vallachiet og 
flere andre steder; mere enkeltvis finder man ogsaa andetsteds, f. eks. 
i Tyskland, saadanne oldenborre-liebhabere, der med begjærlighed 
fortærer bagkroppen paa de friske, levende oldenborrer. I Ungarn 
laver man af dem en kraftsuppe, der skal have megen lighed 
med krebssuppe og være meget nærende og styrkende, hvorfor 
den særlig anbefales for sterkt afkræftede rekonvalescenter og for- 
øvrigt til brug ved hospitaler og lasaretter. Ifald den smag kunde 
blive almindeligere udviklet, at spise enten oldenborrerne selv eller 
deres tykke og fede larver, som lever i jorden af planterødderne 
(»fettpölsore, som de kaldes i Sverige), saa turde det kanske blive 
et middel til at faa indskrænket antallet af disse skadeinsekter. 
Der er en anden torbist, den saakaldte »hellige torbist« 
eller »mumie-torbisten« nede i Ægypten og middelhavslandene i 
det hele taget, som spises navnlig af de ægyptiske kvinder, og 
det siges, at det for en stor del skal være denne føde, som de 
skylder sin fedme, der jo i orientalernes øine er en saa tiltalende 
egenskab hos det smukke kjøn! Denne torbist blev af de gamle 
ægyptere holdt hellig, og man finder den meget almindelig afbildet 
eller udhugget i sten i deres templer og paa deres monumenter, ofte 
i kolossale dimensioner. De blev ogsaa baaret som amuletter til 
afvendelse af sygdom og ulykker af de levende, og efter døden lagt 
paa brystet af de balsamerede mumier. Grunden hertil var disse 
torbisters merkelige eiendommelighed at trille store gjødselkugler, 
hvori hunnerne lægger sine eg, og som de nedgraver paa passende 
steder, han og hun i forening — en eiendommelighed, der i den 
nyere, mindre overtroiske tid har skaffet dem navn af »pilletrillere«. 
De gamle fantasirige ægyptere derimod ansaa dem for krigere, klædte 
