9 
Fra første halvdel af dette aarhundrede hører man intet til ,,fhe 
black whale* og det er først ved prof. Cope's korte beskrivelse i 
1865 af en »rethval< fra den del af Nord-Amerikas kyst, der ligger 
i den tempererede zone, at denne »anden art« af rethvaler igjen blir 
bekjendt. 
Dens hyppighed og dermed ogsaa dens fangst ophørte tid- 
ligere i Europa. Da man (englændere og hollændere) i begyn- 
delsen af det 17de aarhundrede begyndte at forfølge grønlands- 
hvalen (ogsaa kaldet nordhvalen) ved Spitsbergens kyster, hvor 
man fandt denne i store mængder, gik nordkaper- eller biskayerhval- 
fangsten paa europæisk side rent af mode, saameget mere som dens 
antal var saa reduceret, at den allerede fra slutten af det 17de aar- 
hundrede ikke var hyppig. Man hører i det 18de aarhundrede vistnok 
tale om nordkaper, men den maa i ethvert fald da have optraadt meget 
sjelden i europæiske farvande; thi forfatterne fra det 18de aarhundrede, 
som beretter om den, synes mest at bygge paa efterretninger fra tid- 
ligere dage. Klein (1740) kalder den balæna glacialis >: ishvalen, 
et meget uberettiget navn for nordkaperen, der aldeles ikke havde 
sin udbredning ved isen og La Cepede (1804) opstiller arten »nord- 
kaper« grundet paa tidligere beretninger, men Cuvier antager den 
for ikke nogen egen art, idet han følger Scoresby, der i sit store 
verk (Account of arctic regions, 1820) opstiller nordhvalen som den 
eneste rethval i de nordlige farvande. Biskayernes hval antager 
Scoresby at have været en finhval og nærmest den ved vore kyster 
bekjendte vaagehval, idet han ved mangeaarig erfaring kjendte grøn- 
landshvalens natur for godt til at skulle antage, at den nogensinde 
skulde have gaaet ned paa Frankrigs eller Spaniens varme kyster. 
Dette kunde dog Cuvier ikke gaa med paa, men støttende sig til 
Scoresby's antagelse, at nordkaperen og grønlandshvalen var et 
og samme dyr, forlededes han til at forkaste det, som var rigtig i 
Scoresby's opfatning, nemlig om grønlandshvalens polare 
natur, og han fremsatte atter den ældre theori om hvalens grad- 
vise tilbagevigen til ishavet i hele dens krashed. Det er denne 
theori, som endnu gaar igjen hos mange, baade skrevet og fortalt, 
baade hos ukyndige og hos dem, der skulde vide bedre. 
Vi har indskrænket os til kun at give en skisse af denne At- 
lanterhavets rethval, som fra det 11te aarhundrede (saavidt vi ved) ind- 
til begyndelsen af det 17de aarhundrede var den mest efterstræbte 
