46 
jo disses antal i legemet overordentlig lidet, saa lidet, at vegten af 
bakterierne, om vi kunde plukke dem ud af legemet, vilde være 
rent forsvindende i forhold til legemets egen vegt. Dog virker de 
dræbende; efter hvad man antager, paa grund af de overordentlig 
sterke gifte — de saakaldte ptomainer — som de udsondrer. Det 
samme kan vi let tænke os er tilfældet med den foreliggende ørret- 
sop; det er meget muligt, at denne ved sin livsproces udsondrer 
giftstoffe; som fra huden udbreder sig til legemets ædlere dele og 
der fremkalder døden. Ialfald har vi fuld ret til at opstille denne 
hypothetiske antagelse, indtil videre undersøgelser har bragt mere 
lys ind 1 sagen. 
Dr. J. Brunchorst. 
Den elektriske aal. 
Længe før mennesket kjendte elektriciteten, som det nu gjør saa 
storartet brug af, længe før det havde tænkt paa at forklare lynet som 
andet end udslag af gudernes vrede, længe før den tid var der lavt- 
staaende hvirveldyr, som havde gjort sig til herre over denne naturkraft, 
som frembragte den i sit legeme og forstod at benytte sig af den forat 
skræmme sine fiender og forat bedøve sit bytte. 
Af fiske, som besidder elektriske organer, kan vi nævne flere arter 
rokker (forpedo nobiliana o. åa; marcine brasiliensis og indica), den 
elektriske malle (malapterurus *electricus), mormyrerne (mormyrus 
cyprinotdes 0. a.), og endelig de elektriske aal eller gymnoterne 
 (gymmotus electricus o. fl.). Med disse sidste skal vi her væsentlig be- 
skjæftige os. 
Et langstrakt, aalelignende legeme, et skjælløst hoved, en mund 
forsynet med en enkel række kegleformede tænder, en lang gatfinne 
— det er disse store fiskes kjendetegn. Gymnoterne lever i Syd- 
Amerikas floder og sumpe, og har ikke i sit ydre noget merke, som 
forraader de vidunderlige egenskaber, naturen har udstyret den med. 
Ser man en gymnot ligge dovent henstrakt paa bunden af et akvarium, 
saa vilde man efter udseendet antage der! forat være en slags aal eller 
muræne, ved hvilken der ikke var noget særlig merkværdigt. Men nærmer 
man haanden til fisken, saa vrider den sig i alle retninger, og haanden 
træffes af et elektrisk stød, som om man havde rørt ved en ladet ley- 
denerflaske; hele armen paavirkes af stødet og bliver fuldstændig lam- 
met i nogen tid. 
