52 
synes rigtignok de »blaa bjerge« at hæve sig 1 mægtige og bratte 
skraaninger, men kommer man nærmere, saa opløser skrenterne sig i et 
virvar af toppe og plateauer, kløfter, svælg og takkede kammer. Men 
i disse fjelde slaar landets hjerte, af deres klipper sprudler de kilder 
frem, som frugtbargjør Australien — flød de blot meget rigeligere! 
Lavlandet er en uafbrudt række af ensformige, bølgede landskaber, hist 
og her med en grøft, en bæk, eller en elv, som i regntiden er en rad 
af smaasøer, om sommeren bare er en række mudrede pytter. En 
eneste flod fortjener betegnelsen betydelig, det er Murrumbidji, som 
forener sig med Murray og har en længde paa 2000 Km., men som 
ogsaa 1 den sidste del af sit løb sygner hen og synes at opgive haabet 
om at naa søen; dens vande bliver næsten stillestaaende og avler en 
usund plantevekst. Flodløb, som kan tjene som samfærdselsvei, findes 
kun ganske nær ved kysten, men de er af liden betydning og aabner 
kun paa klem døren til det utilgjængeligste og mest isolerede af alle 
kontinenter. En sand ulykke for et tropisk land er det ogsaa, at halv- 
delen af Australien mangler afkjølere for luftens vanddamp. Da der 
paa toppen af fjeldene ikke findes gletschere, som under indflydelse af - 
sommerheden kan afgive sit vand, saa er det kun sjeldne uveir, som 
skaffer sletterne fugtighed; men de bliver ikke sjelden borte i lange 
tider; der gaar ofte tyve eller to og tyve maaneder itræk, uden at der 
falder regn, saa jorden udtørres og de utallige liv, den har fostret, dør 
eller holder paa at gaa tilgrunde. Hvor de havde ret grækerne, naar de 
tilbad Jupiter, »regngiveren<, og kaldte ham de dødeliges og de udø- 
deliges, guders og menneskers fader! Og hvilken rigtig følelse det 
var, som bragte ægypterne til at lade sit eiendommelige kors, van- 
dets symbol, betegne frugtbarhed og livskraft, lykkelig kjærlighed og 
salighed! Men ikke alene falder der for lidet regn i dette stedmoder- 
ligt behandlede land; naar det falder, saa falder det i strømme, og 
sletterne, som et øieblik er glohede, staar det næste under vand. Bæk- 
kene samler sig i de endnu ophedede kløfter til rivende strømme, og 
der danner sig flomme, hvis brusende bølger fører med sig hjorder af 
okser og faar, der kjæmper for livet og drukner, før de har faaet tid 
til at slukke sin tørst. | 
Umaadelige strækninger er dannede af ørkener, af graalige sletter 
og gulagtige høider, fra hvis kalkholdige og sandige jordbund der kun 
hist og her hæver sig en busk, som har skudt frem efter en regnskyl og 
en sjelden gang forfriskes af et uveir, indtil den langsomt fortæres af 
det brændende luftdrag, og hvor den vigtigste plantevekst er haardt, 
stivt græs og stikkende stargræs. Overalt er der torne og pigger, dræ- 
