56 
fremskridt eller for udviklingen, som det heder; han har ikke imøde- 
gaaet et eneste sted i mit skrift og har ikke paavist det urigtige i 
min opfatning eller i de udtalelser, jeg har anført. Baade dr. 
Brunchorst og et par indsendere i »Dagbladet« har fremstillet min 
opfatning, som jeg ikke forstod eller vurderede den moderne biolo- 
gis fremskridt eller havde tilegnet mig dens grundtanker, men frem- 
deles stod paa ét, jeg ved ikke hvilket, tilbagelagt eller forældet 
standpunkt. Dette forholder sig ikke saa. Allerede ved at læse 
de første sider i mit skrift, vil man se, at jeg baade kjender og 
har tilegnet mig grundtankerne i den nyere naturvidenskab. At 
descendenslæren eller transformismen behersker den moderne biologi 
har jeg fuldt ud anerkjendt, og jeg har gjentagen i mit skrift frem- 
holdt den betydning, disse tanker maatte faa, og deres befrugtende 
og omskabende indflydelse paa den hele biologi. 
Naar dr. Brunchorst i begyndelsen af sin opsats giver en kort 
fremstilling af de forskjellige livsformers oprindelse og udvikling, 
har jeg glædet mig ved at læse den og særlig, fordi dr. Brunchorst 
med fuld ret gjør opmerksom paa den bølgeformige optræden og 
viser, hvorledes enkelte livsformer i visse perioder naar en høi ud- 
vikling og saa atter synker tilbage, medens i den populære frem- 
stilling livsformerne opfattes som stadig og jevnt fremadgaaende 
med sukcessive større fuldkommenhed, medens i virkeligheden selv 
de ældste livsformer er ubetinget fuldkomne, og man i de allertid- 
ligste geologiske perioder finder høit organiserede livsformer. Aar- 
Sagerne til transformismen er os fuldkommen ubekjendte, og der er 
heller intet i den nyere naturvidenskab, som taler mod, at nye 
former i tidernes løb er komne frem af livets urgrund; derom ved 
vi intet. Jeg har slet ikke forsøgt, som dr. Brunchorst synes at 
antage, at angribe descendenslæren, men min kritik og mine bemærk- 
ninger har været rettede imod den darwinske hypothese, og særlig 
saaledes som den har været fremsat i populære skrifter paa en høist 
ensidig og uvidenskabelig maade. Dr. Brunchorst er uden tvivl saa 
vel hjemme i den moderne biologi, at hankjender de vægtige og uimod- 
sagte indvendinger, der fra et rent videnskabeligt standpunkt er frem- 
komne imod den betydning, den darwinske hypothese tillægger 
kampen for existensen, tilpasningen og fremfor alt det høist uklare 
begreb, arveligheden. Jeg skal her kun minde om Någelis stand- 
punkt for planternes vedkommende og Eimers for dyrelivet. Naar 
