58 
dium har været udvikling og skiftende livsformer, kan man ikke 
slutte, at denne fremdeles skal vedvare. Striden dreier sig altsaa 
ikke om selve udviklingen, som alle maa anerkjende, men om den 
udstrækning og betydning, man skal tillægge dette ord. Som oven 
anført bryder den erkjendelse sig mere og mere vei i den moderne 
biologi, at alt foregaar efter et indre udviklingsprincip, det danner 
et bestemt modsætningsforhold til den hypothese, der lader tilfæl- 
det raade. 
Dr. Brunchorst erklærer sig i sin opsats for materialist, nogen 
skaber behøver han ikke; hvorfra denne materie er kommen ud- 
tales ikke, heller ikke ser man hvem, der har givet disse love. Det 
er den samme opfatning som Armauer Hansen fremstiller 1 sin 
naturvidenskabelige troesbekjendelse i »Nyt Tidsskrift«. Naar vi er 
komne ind paa disse spørgsmaal, har vi forladt naturforskningen og 
er inde paa andre omraader. Jeg skal ikke forsøge at imødegaa 
Dr. Brunchorsts materialisme; jeg vil minde om, at Virchow 
antager en skaber, og jeg tror ikke, der er nogen moderne natur- 
forsker af rang, der nu indtager dette standpunkt. Jeg tør minde 
Dr. Brunchorst om det i mit skrift pag. 56 anførte citat af Her- 
bert Spencer. Denne forsker, den eneste der, saavidt jeg ved, 
paa grund af sine omfattende studier har forsøgt en fremstilling af 
den moderne biologi i dens hele omfang, anser religionen som et 
nødvendigt supplement til videnskaben, idet de naturvidenskabelige 
problemer altid bliver mere indviklede jo mere udstrakt forskningen 
bliver, og saa tilføiler han som det sidste resultat: »Men midt i 
disse hemmeligheder, der bliver desto hemmelighedsfuldere, jo mere 
man tænker over dem, staar det dog altid for en som en ubetinget 
vished, at man 1 hvert øieblik befinder sig ligeoverfor en uendelig: 
og evig energi, som gjennemstrømmer hele tilværelsenc«. 
Dr. Brunchorst's svar. 
Prof. Lochmann har i sin bog »Den nyere Naturanskuelse« 
af en hel del, tildels høist uensartede, ting lavet sammen en floke, 
som ikke er til at faa rede i — særlig hvad professorens egne me- 
ninger angaar, men som maa bibringe læseren det indtryk, at hele 
den nyere retning inden naturvidenskaben er løs og vaklende og 
