62 
atter udfores med et rør. Herpaa traf boret paa et blaaligt gruslag, 
som hvilede paa kridt, som i lag af forskjellig mineralogisk beskaffen- 
hed havde en tykkelse af rigeligt 500 m. 
Den øverste del af dette kridtlag er meget hvidt, man anvender 
«det i omegnen af Paris til fabrikation af farver. Det er i de øverste 
lag af denne kridt, at de fleste sænkninger forefalder. I en dybde af 
100 m. findes i denne kridt lag af flintsten, der flere gange foraarsagede 
brud af boret, og det medførte en betydelig forsinkelse af arbeidet, at 
«dette hver gang maatte fornyes. Fra 500—650m. blev kridtet mergel- 
blandet, derpaa iblandet klorforbindelser. I 630 m.s dybde viste sig 
lermergel, som paa grund af den store mængde iblandet kisel var over- 
«ordentlig haardt at arbeide i. Endelig naaede man i en dybde af 
687 m. til lerlag, blandet med pyriter og fosforiter. Man var naaet 
omtrent 5 m. i dette lag, da i 1874 det uheld indtraf, som for 9 aar 
afbrød arbeidet. Man havde nemlig forfærdiget et rør til dermed at 
udfore brønden, det var 1 m. 35 ctm. i gjennemsnit, havde en længde 
af 220 m. og veiede 132,000 kgr. Ved et massivt heiseverk blev det 
nedfiret i brønden; men da dets øverste ende endnu var 4 m. over 
jorden, hørtes pludselig en dump lyd ledsaget af en voldsom rystelse 1 
alle opstaaende dele af stilladset. Røret havde skilt sig i 2 dele og et 
sørstykke af 100 m.s længde var styrtet ned i brønden; det 120 m. 
lange rørstykke hang i heiseapparatet. At optage de 60,000 kgr. 
brudstykker har medtaget de 9 aar; det har været forbundet med et 
«overordentligt arbeide, og man har maattet konstruere særegne maskiner 
til dermed at gjennembore stykkerne, gribe dem og løfte dem, eller 
naar det ikke lykkedes at faa fat paa dem, da at knuse dem. Hertil 
benyttedes ogsaa dynamit, hvoraf man endog anvendte patroner af ind- 
til 15 kgr.s vegt i en dybde af 600 m. og under vand. 
Efter at bunden var fuldkommen renset og vandet klart, indsattes 
og udforedes den med et nyt rør, hvis diameter var 1 m. 6 ctm., og 
mu fortsattes uddybningen fra 677 til 719 m. Ved 704 m. traf man 
paa vandførende lag, og nu sænkedes røret efterhaanden til bunden af 
brønden. Det rigeligt fremstrømmende vand har en temperatur af 
341/93? C., er altsaa 7% varmere end Grenelle-brøndens, og da forskjel- 
len i dybde mellem de to brønde er omtrent 172 m., viser det en 
stigen af temperaturen med 19 for hver 24 m. 5 ctm. 
Den hele udgift ved dette arbeide, som paabegyndtes for rigelig 
22 aar siden, har været 2,500,000 francs. 
Der staar endnu tilbage yderligere at udfore brøndens ydervægge 
for at fange hele den vandmasse, man er berettiget til at vente. Der 
foregaar nemlig et betydeligt vandspild paa den lange vei, vandet har 
at stige, idet det udenom røret trænger ind i flere jordlag, som det 
.gjennemløber. Et bevis herpaa er det, at i alle brønde i en vis om- 
kreds er vandets temperatur forøget. Det er dette betydelige arbeide, 
paa hvis heldige udførelse foretagendets udfald væsentlig vil bero, man 
nu er ifærd med. Mens dette staar paa har man midlertidig ved en 
«underjordisk forbindelse ledet brøndens vande ind i en af stadens af- 
løbskanaler. 
I Danmark foretoges en artesisk brøndboring paa Holmen i aarene 
1831—45 for Videnskabernes Selskabs regning. Man naaede kun til 
